ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 925/274/24

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 43999,20 грн

Представники учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 ;

Відповідач не з`явився.

Секретар судового засідання ОСОБА_3

Суддя Гладун А.І.

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії суду та учасників справи.

1.1. 28.02.2024 Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

1.2. Змістом позову є майнова вимога про стягнення 43999,20 грн штрафних санкцій за договором про закупівлю товарів за державні кошти №154-23 від 23.05.2023, зокрема 19555,20 грн пені та 24444,00 грн штрафу.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач неналежно виконав зобов`язання за договором та не поставив позивачу товар у строк до 30.08.2023, встановлений у пункті 5.1 договору, внаслідок чого позивач відповідно до пункту 7.2 нарахував відповідачу пеню та штраф за невиконання умов договору.

1.4. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

1.5. Враховуючи предмет та підстави позову, характер правовідносин сторін спір підвідомчий господарському суду на підставі пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

1.6. Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

1.7. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

1.8. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою місцезнаходження відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

1.9. Враховуючи місцезнаходження відповідача, спір підсудний Господарському суду Черкаської області.

1.10. 29.02.2024 суд ухвалив позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі №925/274/24. Справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив об 11 год. 00 хв. 26.03.2024.

1.11. Ухвалу суду від 29.02.2024 про відкриття провадження у справі суд надіслав позивачу на офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яку 29.02.2024 доставлено до його електронної скриньки (а.с. 35); відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який 06.03.2024 вручено відповідачу (а.с. 36).

1.12. 18.03.2024 позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, у якій вказав, що виявив технічну описку у прохальній частині позовної заяви, а саме невірно зазначив номер договору про закупівлю товарів за державні кошти №154-23 від 23.05.2023, замість вірного №155-23 (а.с. 37-38).

1.13. Відповідно до частини 2 статті 14 Господарського процесуального кодексу України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

1.14. Згідно з частиною 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

1.15. Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення штрафних санкцій.

1.16. Оскільки у заяві позивач предмет позову не змінює, а лише вказав на описку у змісті позовних вимог, суд ухвалив відмовити позивачу у прийнятті заяви про зміну предмету позову.

1.17. У судовому засіданні 26.03.2024 взяв участь представник позивача ОСОБА_2 Відповідач у судове засідання не з`явилася.

1.18. Відповідно до частини 1 статті 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

1.19. Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

1.20. Днем вручення ухвали суду від 29.02.2024 відповідачу є 06.03.2024 - день вручення судового рішення під розписку (а.с. 36).

1.21. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористалася.

1.22. Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.23. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (п. 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України). Учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

1.24. Судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

1.25. Явка учасників судового провадження в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась.

1.26. Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.27. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

1.28. Застосовуючи згідно з статтею 3 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

1.29. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

1.30. Суд ухвалив розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

1.31. Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю.

1.32. 26.03.2024 суд завершив розгляд справи по суті та видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

1.33. Керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/274/24.

Вислухавши пояснення учасника справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення пені та штрафу за не поставку товару у строк, встановлений договором.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин на підставі договору поставки; неналежне виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, внаслідок чого позивач нарахував пеню та штраф.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у даній справі є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору поставки; неналежне виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару; строк виконання поставки товару; підстави та порядок нарахування позивачем штрафу, пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1. 23.05.2023 Військова частина НОМЕР_1 (замовник) та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (постачальник) на підставі постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" уклали договір про закупівлю товарів за державні кошти №155-23, згідно з п.1.1 якого постачальник зобов`язується у 2023 році поставити замовникові товари, зазначені у пункті 1.2 даного договору, ДК 021:20-7 "Деревина", а замовник прийняти та оплатити такі товари (а.с. 13-15).

Відповідно до умов договору сторони домовилися:

п. 1.2 - найменування (номенклатура, асортимент), кількість та вартість товарів: дров`яна деревина промислового використання (бук, граб, береза, дуб, клен, явір, ясень, модрина) у кількості 180 куб.м за ціною 1940,00 грн за одиницю без ПДВ, з кодом класифікатора товару ДК 021:20-7, вартістю 349200,00 грн без ПДВ;

п.4.2 - розрахунок за товар здійснюється лише після його фактичного отримання замовником на підставі належним чином оформлених видаткових накладних постачальника впродовж 15 банківських днів з моменту отримання товару та відповідних документів, що є підставою для оплати. Підставою для проведення оплати вважається накладна постачальника;

п. 5.1 - поставка товару за цим договором здійснюється за адресами, зазначеними у п. 5.2 договору, в строк до 30 серпня 2023 року;

п.5.2 місце поставки (передачі) товарів: поставка товару здійснюється за рахунок та транспортом постачальника. Поставка та передача товарів замовнику здійснюється на умовах DDP (відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 р.) наступним чином: за адресою: Чернівецька обл., Вижницький р-н., с. Фальків, у кількості 180 куб. м;

п.5.3 - до кожної партії товару, що постачається, постачальник обов`язково надає замовнику видаткові накладні (не менше двох примірників замовнику), рахунки-фактури (один примірник замовнику), завірені уповноваженою особою (особами) постачальника, а також надає документи, що підтверджують якість товару відповідно до п.2.1. та п.2.2. розділу ІІ цього договору;

п.5.6 - датою прийняття та передачі у власність товару, вважати дату, вказану замовником та представником постачальника при отримані товару у видатковій накладній;

п.6.2.1 - замовник має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку у разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це постачальника протягом 10 календарних днів з подальшим стягненням штрафних санкцій;

п.6.3.1 - постачальник зобов`язаний забезпечити передачу товарів у строки, встановлені цим договором;

п. 7.1 - у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором;

п. 7.2 - за порушення постачальником строків виконання зобов`язання з нього стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф з постачальника у розмірі 7% вказаної вартості;

п. 11.2 цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами. Дата закінчення строку дії цього договору 31.12.2023;

п. 12.1 усі зміни та доповнення до договору виконуються у письмовій формі та оформляються додатковими угодами;

п. 12.5 військова агресія російської федерації проти України не може бути підставою для не виконання цього договору;

розділ XIII невід`ємною частиною цього договору є: додаток №1 Технічна специфікація на 1 арк (а.с. 16).

3.1.2. 25.10.2023 Військова частина НОМЕР_1 (замовник) та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (постачальник) уклали додаткову угоду №1 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №155-23 від 23.05.2023 про наступне:

п. 1 відповідно до 12.1 договору сторони дійшли згоди достроково розірвати (припинити) договір у зв`язку із порушенням постачальником термінів постачання товару;

п. 2 сторони домовились зменшити суму договору на 349200,00 грн без ПДВ і викласти п.3.2 у такій редакції: "Загальна сума договору становить 0,00 гр";

п. 3 штрафні санкції,у розмірах відповідно до пункту 7.2 договору, які нараховані за невиконання умов договору, постачальник зобов`язується перерахувати на рахунок замовника;

п. 4 дана угода укладена у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, набирає чинності з моменту підписання її сторонами та є невід`ємною частиною договору;

п. 5 з моменту набрання чинності цією додатковою угодою решта зобов`язань сторін, що виникли із зазначеного договору, припиняються. Сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли з договору, за винятком тих, які визначені у п. 3 даної додаткової угоди;

п. 6 після виконання постачальником зобов`язань, визначених у п. 3 даної додаткової угоди, сторони підтверджуватимуть відсутність будь-яких претензій одна до одної, пов`язаних з виконанням договору (а.с. 18).

3.1.3. 30.08.2023 позивач надіслав відповідачу лист №702/115542-23 про можливе порушення умов договору від 29.08.2023 із повторним нагадуванням щодо необхідності здійснення поставки товарів у строк до 30.08.2023 та попередженням щодо можливого стягнення штрафних санкцій у разі порушення умов договору, зокрема 349,20 грн пені за кожен день прострочення поставки товарів, а за прострочення понад 30 днів штрафу у розмірі 24444,00 грн (а.с. 22), який 02.09.2023 вручено відповідачу (а.с. 23).

3.1.4. 01.09.2023 позивач надіслав відповідачу лист №702/11684-23 про порушення умов договору з вимогою здійснити поставку товарів та сплатити нараховані штрафні санкції станом на день поставки (а.с. 26).

3.1.5. 13.09.2023 позивач надіслав відповідачу претензію №1 від 13.09.2023 №702/12340-23 про порушення умов договору з вимогою здійснити поставку товарів та сплатити штрафні санкції на день поставки (а.с. 19).

3.2. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав.

3.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.5. На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані позивачем докази суд визнає належними.

3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів").

3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, позивач подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Докази подані позивачем суд визнає допустимими.

3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

3.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.

3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

4.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.5. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, суд, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

4.5.1. між сторонами виникло майново-господарське зобов`язання на підставі договору про закупівлю товарів за державні кошти №155-23 від 23.05.2023;

4.5.2. відповідач зобов`язання з поставки товару у строк до 30.08.2023 не виконав ;

4.5.3. 25.10.2023 сторони достроково розірвали (припинили) договір на підставі додаткової угоди від 25.10.2023 №1 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №155-23 від 23.05.2023;

4.5.4. прострочення виконання зобов`язання з поставки товару настало 31.08.2023;

4.5.5. за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару позивач нарахував відповідачу 19555,20 грн пені та 24444,00 грн штрафу;

6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

6.1. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

6.2. Згідно з частиною першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

6.3. Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.

6.4. Дослідивши зміст та характер зобов`язань, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.

6.5. Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

6.6. Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

6.7. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

6.8. Відповідно до частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

6.9. Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

6.10. Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

6.11. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

6.12. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

6.13. Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

6.14. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару, а продавець зобов`язаний передати у власність покупця оплачений товар.

6.15. Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

6.16. Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

6.17. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

6.18. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

6.19. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

6.20. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

6.21. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

6.22. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

6.23. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

6.24. Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

6.25. Згідно з частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

6.26. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, останній не поставив позивачу оплачений товар.

6.27. Відповідно до статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

6.28. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

6.29. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

7. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

7.1. Передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору про закупівлю товарів за державні кошти №155-23 від 23.05.2023.

7.2. Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем зобов`язання з поставки позивачу товару у строк до 30.08.2023,

7.3. За внаслідок неналежне виконання зобов`язання з поставки товару позивача нарахував відповідачу 19555,20 грн пені за період з 31.08.2023 по 25.10.2023 та 24444,00 грн штрафу.

7.4. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та отримати виплату штрафних санкцій за не поставлений відповідачем товар.

7.5. Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

7.6. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.7. Відповідно до п. 5.1 укладеного сторонами договору поставка товару за цим договором здійснюється за адресами, зазначеними у п. 5.2 договору, в строк до 30 серпня 2023 року.

7.8. Відповідач не поставив позивачу за товар у встановлений п. 5.1 договору строк, тобто до 30.08.2023.

7.9. 25.10.2023 сторони дійшли згоди про дострокове розірвання (припинення) договору, підписавши додаткову угоду від 25.10.2023 №1 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №155-23 від 23.05.2023.

7.10. Відповідно до пункту 2 додаткової угоди від 25.10.2023 №1 сторони зменшили суму договору на 349200,00 грн без ПДВ і домовились, що загальна сума договору становить 0,00 грн.

7.11. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

7.12. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

7.13. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

7.14. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

7.15. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

7.16. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

7.17. З 31.08.2023 розпочався відлік строку прострочення виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару.

7.18. Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

7.19. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (стаття 216 Господарського кодексу України).

7.20. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

7.21. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 Господарського кодексу України).

7.22. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

7.23. За порушення постачальником строків виконання зобов`язання з нього стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф з постачальника у розмірі 7% вказаної вартості (пункт 7.2 договору).

7.24. Штрафні санкції у розмірах відповідно до пункту 7.2 договору, які нараховані за невиконання умов договору, постачальник зобов`язується перерахувати на рахунок замовника (пункт 3 додаткової угоди від 25.10.2023 №1).

7.25. Звертаючись із позовом, позивач за порушення умов договору та не поставку товару просив суд на підставі пункту 7.2 договору за невиконання умов договору та не поставку товару стягнути з відповідача 19555,20 грн пені за період з 31.08.2023 по 25.10.2023 за 56 днів (349200,00 грн (вартість товарів) х 0,1 % = 349,20 грн (за один день прострочення) х 56 (днів прострочення) та 24444,00 грн штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів (349200,00 грн (вартість товарів) х 7 % (вартості товару)).

7.26. Суд, перевіривши розрахунок пені та штрафу, дійшов висновку, що позивач виконав розрахунок правильно з урахуванням п. 7.2 договору про закупівлю товарів за державні кошти №155-23 від 23.05.2023, періоду прострочення та вартості товару.

7.27. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 19555,20 грн пені за період з 31.08.2023 по 25.10.2023 та 24444,00 грн штрафу суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині.

8. Розподіл судових витрат.

8.1. Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.2. За подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн на підставі платіжної інструкції від 27.02.2024 №804 (а.с. 7).

8.3. У позові позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн зі сплати судового збору.

8.4. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

8.5. Оскільки, позовні вимоги позивача задоволенні повністю, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 14, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) 19555,20 грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 20 копійок) пені, 24444,00 грн (двадцять чотири тисячі чотириста сорок чотири гривні 00 копійок) штрафу, 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 08.04.2024.

Суддя А.І. Гладун