ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" квітня 2024 р. Справа № 916/1573/24
Суддя Господарського суду Одеської області Нікітенко С.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Одеський завод сільськогосподарського машинобудування" (05786152, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 72; ) про видачу судового наказу на стягнення з боржника Одеського квартирно-експлуатаційного управління (65058, м. Одеса, вул. Армійська; ) заборгованості у розмірі 8227,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Одеський завод сільськогосподарського машинобудування" звернулось до Господарського суду Одеської області про видачу судового наказу на стягнення з боржника Одеського квартирно-експлуатаційного управління заборгованості у розмірі 8227,44 грн, а також сплачений заявником судовий збір.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2024 заяву про видачу судового наказу у справі № 916/1573/24 передано на розгляд судді Нікітенку С.В.

Дослідивши матеріали заяви щодо видачі судового наказу про стягнення 8227,44 грн, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Суд звертає увагу, що заявником у заяві зазначено відомості про відсутність у Приватного акціонерного товариства "Одеський завод сільськогосподарського машинобудування" електронного кабінету.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У відповідності до п. 2-1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд встановив, що заявник в порушення приписів ч. 6 ст. 6 ГПК України не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, що має наслідком застосування п. 2-1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, а отже господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову Приватному акціонерному товариству "Одеський завод сільськогосподарського машинобудування" у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 151- 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству "Одеський завод сільськогосподарського машинобудування" у задоволенні заяви про видачу судового наказу (вх. №1610/24 від 11.04.2024) на стягнення з боржника Одеського квартирно-експлуатаційного управління заборгованості у розмірі 8227,44 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 15.04.2024.

Суддя Нікітенко С.В.