ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"10" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1515/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву приватного підприємства «Ліра» (вх. №2-565/24 від 08.04.2024) про вжиття заходів забезпечення позову, пред`явленого до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання недійсними результатів електронного аукціону та договорів,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Ліра» (далі по тексту ПП «Ліра») звернулось до господарського суду із позовною заявою до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про:

1) визнання недійсними результатів електронного аукціону LLPР001-UA-053 від 01.01.2024 на продовження договору оренди нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Палія Семена, 70, приміщення 501а;

2) визнання недійсною додаткової угоди №1 від 26.01.2024 до договору оренди №7/004 нежилого приміщення, укладеного в новій редакції 07.03.2019;

3) визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Одеси №7/004;

4) визнання недійсною додаткової угоди №2 від 30.01.2024 до договору оренди №7/004 нежилого приміщення, укладеного в новій редакції 26.01.2024;

5) стягнення з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на користь ПП «Ліра» суми в розмірі 660 000,00 грн. в порядку реституції та суми в розмірі 70 870,00 грн. в якості відшкодування збитків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПП «Ліра» посилається на істотне порушення відповідачем вимог Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, в результаті чого були порушені права позивача на отримання повної та достовірної інформації щодо об`єкта оренди. При цьому, позивач зазначає, що орендні правовідносини між сторонами тривають більше 25 років, але Одеська міська рада відмовляється прийняти рішення про приватизацію об`єкта оренди, у зв`язку з чим, позивач був вимушений взяти участь у електронному аукціоні.

Одночасно із поданням до суду позовної заяви позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. №2-565/24 від 08.04.2024), відповідно до якої позивач просить суд:

1) заборонити Департаменту комунальної власності Одеської міської ради укладати будь-які договори, предметом яких є нежилі приміщення першого поверху загальною площею 353,6 кв. м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, буд. 70, приміщення 501а;

2) накласти арешт на нежилі приміщення першого поверху загальною площею 353,6 кв. м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, буд. 70, приміщення 501а, зареєстровані на праві власності за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, за переконанням ПП «Ліра», існує обґрунтована вірогідність вважати, що до завершення розгляду справи судом відповідачем можуть бути вжиті заходи щодо передання обсягу належних ПП «Ліра» прав щодо об`єкту оренди іншим особам, в тому числі шляхом укладення договорів. Отже, існує реальна загроза того, що внаслідок здійснення відповідачем відповідних дій, можуть бути порушені права позивача як орендаря.

Розглянувши заяву ПП «Ліра» про забезпечення позову, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2018р. по справі №910/1040/18 дійшов висновку, що у випадку звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а не підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав.

Враховуючи звернення ПП «Ліра» до суду з трьома позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, судом має бути досліджено питання наявності обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. При цьому, суду також необхідно встановити чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд зазначає, що у позовній заяві ПП «Ліра» просить також стягнути з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради грошові кошти у загальному розмірі 730 870,00 грн. Проте, з огляду на обрані позивачем заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу укладати договори та накладення арешту на нежилі приміщення суд доходить висновку, що метою застосування обраних заходів є недопущення унеможливлення ефективного захисту саме немайнових прав, в даному випадку, прав позивача на орендоване у відповідача майно.

У поданій до суду позовній заяві ПП «Ліра» зазначає, що він орендує майно комунальної власності більше 25 років, на підтвердження чого суду було надано договір оренди нежилого приміщення №7/004 від 16.12.1999, додаткові угоди до договору, договір оренди №7/004 від 07.03.2019 (в новій редакції).

На підставі наказу №857/1 від 26.12.2023 Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було вирішено оголосити аукціон на укладення договору оренди нежилих приміщень першого поверху загальною площею 350,0 кв. м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, буд. 70, приміщення 501а. Переможцем вказаного аукціону було визнано ПП «Ліра».

26.01.2024 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди №7/004 від 07.03.2019, згідно умов якої договір був викладений у новій редакції, якою передбачено, що договір укладено на 5 років.

30.01.2024 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди №7/004 від 07.03.2019, згідно умов якої Орендодавець передає в оренду позивачу нежиле приміщення першого поверху загальною площею 353,6 кв. м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, буд. 70, приміщення 501а.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду із даними позовними вимогами Орендарем вказаних вище приміщень виступає ПП «Ліра». При цьому, враховуючи презумпцію правомірності правочину, закріплену у ст. 204 ЦК України, укладені між сторонами угоди вважаються правомірними до моменту їх визнання судом недійсними.

Доводи ПП «Ліра» про існування обґрунтованої вірогідності вважати, що до завершення розгляду справи судом відповідачем можуть бути вжиті заходи щодо передання обсягу належних ПП «Ліра» прав щодо об`єкту оренди іншим особам, в тому числі, шляхом укладення договорів, не підтверджені жодними доказами. Так, ПП «Ліра» не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження наявності у Департаменту комунальної власності наміру передати нежилі приміщення в оренду іншим особам за наявності чинного договору оренди, укладеного з позивачем.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що накладення арешту на нежилі приміщення, власником яких є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради може вплинути на права особи, яка не виступає відповідачем за заявленими ПП «Ліра» позовними вимогами. Крім того, Господарський суд зазначає, що відсутність у відповідача права власності та нежилі приміщення виключає можливість накладення судом арешту за заявленими позивачем вимогами.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги недоведеність ПП «Ліра» обставин, які можуть свідчити, що невжиття обраних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої ПП «Ліра» заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити приватному підприємству «Ліра» у задоволенні заяви (вх. №2-565/24 від 08.04.2024) про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна