ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Від "08" квітня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/285/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Макаревича В.А., за участю секретаря судового засідання Підгаєцької М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи,

за участю:

- від заявника: адвокат Гербеда К.О., ордер АМ №1059888 від 08.04.2024, посвідчення адвоката;

ВСТАНОВИВ:

12.03.2024 на електронну пошту Господарського суду Житомирської області, через систему "Електронний суд", надійшла заява від ОСОБА_1 від 12.03.2024 про неплатоспроможність з додатками.

Ухвалою суду від 18.03.2024 прийнято заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні; прийнято заяву фізичної особи ОСОБА_1 від 11.03.2024 про призначення арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни керуючим реструктуризацією у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні; прийнято заяву № б/н арбітражної керуючої Белінської Наталії Олександрівни про участь у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні; призначено підготовче судове засідання на "08" квітня 2024 р. о 11:00 год.

Зазначеною ухвалою суду заявника було зобов`язано надати :

- належні докази на підтвердження наявності інших підстав, передбачених статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

- належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, що підтверджують зарахування коштів від кредитних установ, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань;

- належні докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у відповідному розмірі;

- докази щомісячних витрат.

08.04.2024 до суду від боржника - ОСОБА_1 надійшло клопотання від 05.04.2024 долучити до матеріалів справи докази, а саме: скріншоти з особистих кабінетів на сайтах кредиторів; банківські виписки про отримання коштів за кредитними договорами; банківські виписки про рух коштів за період з 01.01.2024 по 05.04.2024; публічна пропозиція АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, публічна пропозиція про приєднання до договору банківського обслуговування фізичної особи від АТ "Універсал Банк", публічна пропозиція АТ "СенсБанк" на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, витяг з Умов та правил надання банківських послуг; кредитний договір ТОВ "ФК "Є гроші Ком"; кредитний договір ТОВ "ФК "Просто кредит"; пояснення стосовно доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у відповідному розмірі; докази щомісячних витрат.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав подану до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та надав усні пояснення у справі. Повідомив, що надані до матеріалів справи усі наявні докази.

Розглянувши у підготовчому засіданні суду матеріали справи, заслухавши усні пояснення представника заявника, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з приписами ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. Підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Застосування судами законодавства про банкрутство зобов`язує суди відповідно до частини першої статті 3 ГПК України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту банкрутства (неплатоспроможності) для забезпечення мети законодавства про банкрутство (неплатоспроможність).

Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності).

Тож на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд більш жорстко обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

Застосування судами принципу судового контролю процедур банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).

Відповідно до норм КУзПБ кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених КУзПБ для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної.

При цьому інститут неплатоспроможності фізичних осіб розрахований на надання допомоги саме добросовісному боржнику, фінансово-майновий стан якого свідчить про його дійсну неплатоспроможність, тому суд повинен вчиняти виважені, послідовні та обґрунтовані процесуальні дії в тому числі і при перевірці наявності підстав для застосування щодо боржника судових процедур, передбачених Книгою четвертою КУзПБ.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, в якій Верховний Суд акцентував, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при неефективності таких заходів - забезпечити дієвий механізм продажу активів боржника.

У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, поведінка та подані документи якого не викликатимуть сумнівів у його доброчесності. Тому до фізичної особи-боржника нормами КУзПБ установлено спеціальні вимоги щодо його добросовісності, оскільки інше суперечило б засадам цивільного законодавства, зокрема таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 13 ЦК України).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог. При цьому боржник повинен демонструвати ефективне прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживати заходів до задоволення їх вимог.

Отже, до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків (саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі № 916/1885/22).

Щодо добросовісної поведінки боржника, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 з цього приводу зазначено наступне.

"59. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

60. Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

62. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

63. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності."

У своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що кредитна історія почалася у зв`язку із складною життєвою ситуацією. Вона працювала без жодної перерви трудового стажу з 2008 року. Могла розраховувати лише на свої сили, так як виховує неповнолітню доньку. Із чоловіком заявник розлучилась давно; він проживає з новою родиною, стосунки з ним заявник не підтримує.

Заявник зазначила, що коли 24.02.2022 почалась війна, компанія, в якій вона працювала виплатила всім співробітникам в цей день заробітну плату і припинила тимчасово свою діяльність. Залишившись без роботи та коштів, вона вимушена була скористатись кредитними картками, які були видані банками при оформленні заробітних карток. Важка фінансова ситуація в перші півроку війни значно вплинула на подальше життя, використавши всі можливі ресурси із карток, була вимушена звернутися до послуг мікрофінансових організацій.

Боржник зазначила, що згідно з даними УБКІ та особистими підрахунками, розмір заборгованості ОСОБА_1 становить приблизно 794 428,72 грн.

Частинами 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Тобто, саме на заявника покладено обов`язок надання доказів на підтвердження своїх доводів.

У своїй заяві заявник зазначає, що з 22 січня 2024 року вона припинила брати позики, припинила виплачувати щомісячні платежі.

Однак, повідомлена суду зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідно до відомостей Українського Бюро кредитних історій (наданий до справи заявником звіт актуальний станом на 06.03.2024) - реєстру запитів заявником після 22 січня 2024 року були подані наступні запити на кредити:

- 22.01.2024 - заявка на кредит в Перший український міжнародний банк (ПУМБ);

- 24.01.2024 - заявка на кредит в "Селфі Кредит";

- 25.01.2024 - заявка на онлайн кредит в "Слон Кредит";

- 19.02.2024 - заявка на кредит в "Авентус Україна";

- 20.02.2024 - заявка на онлайн кредит в "Селфі Кредит".

При цьому, враховуючи, що наданий до справи заявником звіт Українського Бюро кредитних історій актуальний станом на 06.03.2024, ОСОБА_1 не повідомила суд про результати розгляду поданих заявок на кредит в Перший український міжнародний банк (ПУМБ), "Селфі Кредит", "Слон Кредит","Авентус Україна" після 06.03.2024.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 зазначив, що інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

Верховний Суд зауважує, що КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна (постанова Верховного Суду від 03.08.2023 у справі №926/2987-б/20) .

Як вбачається з матеріалів справи, заявник зазначає у своїй заяві, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 у квартирі, яка належить їй на праві власності, про що свідчить Інформація з Державного речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони об`єктів нерухомого майна, які долучені до матеріалів справи.

При цьому повідомляє, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору оренди квартири від 07.07.2023.

Проте зазначені відомості суперечать долученим до матеріалів заяви відомостям у деклараціях за 2023 та за 2024 роки, поданих заявником, де зазначено адресу фактичного проживання заявника: АДРЕСА_2 .

Крім того, у своїй заяві заявник зазначає осіб, які мають родинні з нею зв`язки, а саме: батько - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_3 . Проте, у поданих заявником деклараціях серед членів сім`ї зазначено іншого члена сім`ї - ОСОБА_4 та не надано щодо нього жодної інформації.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у декларації про майновий стан боржника за 2022 та за 2023 роки у розділі 14 "Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України" ОСОБА_1 декларує відсутність будь - яких фінансових зобов`язань, що суперечить матеріалам заяви про наявність боргових зобов`язань у боржника перед кредиторами за 2022 та за 2023 роки.

Відповідно до матеріалів справи, заявник не розкрила інформації, яка повинна бути відома ОСОБА_1 стосовно того, чи проживають члени сім`ї: батько - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_3 за адресою реєстрації боржника у квартирі, яка належить їй на праві власності: АДРЕСА_1 , та у квартирі фактичного місця проживання заявника за адресою: АДРЕСА_2 (або АДРЕСА_2 ).

Очевидно, що зазначені обставини мають бути відомі ОСОБА_1 , враховуючи, що в судовому засіданні представник ОСОБА_1 повідомив суду, що батьки ОСОБА_1 продовжують матеріально допомагати заявнику. Крім того, зазначені обставини мають бути враховані судом, аналізуючи можливі витрати (часток витрат) заявника та членів сім`ї при оплаті комунальних платежів у разі спільного проживання (проживання за місцем реєстрації боржника). При цьому заявник надала частково докази про понесені лише нею витрати за адресою реєстрації боржника у квартирі, яка належить їй на праві власності: АДРЕСА_1 , та у квартирі фактичного місця проживання заявника за адресою: АДРЕСА_2 (або АДРЕСА_2 ).

Проаналізувавши надані докази витрат ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

На підтвердження доказів витрат в частині оплати орендної плати за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору оренди квартири від 07.07.2023 заявником надано лише копію платіжної інструкції на ім`я отримувача - ОСОБА_5 від 06.03.2024 на суму 9 045 грн; інших доказів щомісячної сплати орендної плати за оренду житла до суду не надано.

В підтвердження щомісячних понесених витрат заявником долучені рахунки на оплату комунальних послуг по місцю реєстрації: АДРЕСА_1 , зокрема, рахунок наданих послуг КП "Бердичівтеплоенерго" за січень 2024 року, повідомлення про сплату за послуги з водопостачання та водовідведення за січень 2024 року, рахунок за спожитий газ за січень 2024 року, рахунок за послуги розподілу газу за лютий 2024 року, рахунок для сплати за використану електроенергію за січень 2024. При цьому, доказів самої оплати зазначених комунальних послуг заявником не надано. Також не надано будь - яких пояснень, чому та за кого сплачує рахунки, зокрема, за електроенергію ОСОБА_1 , за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , якщо вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (або АДРЕСА_2 ).

Інші надані копії квитанцій про здійснення платежів суд не може розцінити та прийняти як належні докази понесених витрат ОСОБА_1 , оскільки в них не зазначено, за що проведені дані оплати.

Суд звертає увагу заявника на поданий ним нереалістичний проект плану реструктуризації боргів, у якому зазначено, що загальний дохід боржника в місяць становить 15 428,75 грн, загальна сума витрат боржника в місяць 15 224 грн. Сума, яка буде виділятися для погашення вимог кредиторів в місяць - 204,75 грн.

При цьому заявником зазначено офіційну заробітну плату в середньому на місяць згідно довідки, виданої Пенсійної фондом України від 11.03.2024 - 2 647,75 грн; розмір субсидії на опалювальний період - 2381 грн.

У примітці проекту плану реструктуризації боргів, заявник зобов`язується щомісячно протягом процедури реструктуризації боргів отримувати дохід на 10 400 грн більше існуючого аби щомісячно виділяти 223,75 грн на погашення заборгованості.

При цьому, заявником не зазначено та нічим не підтверджено передбачених реальних запланованих джерел таких доходів та можливості погашення заборгованості.

У проекті плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 повідомляє про можливість погашення заборгованості протягом п`яти років на суму 12 285 грн, але списанню підлягає сума 782 143,72 грн.

Отже фактично боржником визначено, що списанню підлягає майже вся сума заборгованості.

З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Отже, план реструктуризації ОСОБА_1 не містить умови відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника. Запропонований ОСОБА_1 проект плану реструктуризації не направлений на досягнення мети - відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а по суті є списанням заборгованості боржника.

Слід зазначити, що законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Суд зауважує, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

У справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у наданні фіктивного та не виконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам статті 124 КУзПБ, пасивній участі боржника в цій процедурі.

Суд звертає увагу, що вказане вище не може залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд не позбавлений можливості надавати оцінку поведінці боржника у разі розгляду судом заяви боржника про його неплатоспроможність у підготовчому засіданні: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті лише фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що свідчить про зловживання правом боржника на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо:

1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду;

3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;

4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Встановлені судом вище обставини викликають об`єктивні сумніви у наданні ОСОБА_1 достовірної інформації, що зумовлює наявність підстав кваліфікувати поведінку боржника як недобросовісну, задля складання формального, заздалегідь неможливого до виконання плану реструктуризації.

Відсутність відповідних доказів та встановлення судом недобросовісної поведінки боржника щодо подання доказів є підставою для відмови у відкритті провадження.

Керуючись статтями 1, 2, 9, 113, 115, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

2. Залишити без розгляду заяву № б/н від 12.03.2024 арбітражної керуючої Белінської Наталії Олександрівни про участь у справі.

Ухвала набрала законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.254- 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Дата підписання повного тексту ухвали: 12.04.2024

Суддя Макаревич В.А.

Список розсили:

1 - в справу

2 - ОСОБА_1 -електронний каб.

3 -а/к Белінська Н.О. - електр.пошт.:ІНФОРМАЦІЯ_1- на електр.адр.

4 - Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) -13306, Житомирська область, Бердичівський район, місто Бердичів, вулиця Європейська, будинок 128, код 35006362 (рек.)

5- Головне управління ДПС у Житомирській області Електронна пошта: - на електр.адр.