УХВАЛА

м. Київ

09.04.2024Справа № 910/4073/24

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УСПІХ СЛОБОЖАНЩИНИ»

до держави російська федерація в особі Генеральної прокуратури російської федерації

про відшкодування збитків.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УСПІХ СЛОБОЖАНЩИНИ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до держави російська федерація в особі Генеральної прокуратури російської федерації про відшкодування збитків в розмірі 8 184 159,65 грн, що еквівалентно 209 448,00 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, позивачем понесені збитки, а саме: пошкодження та втрата сільськогосподарської техніки, автомобільних транспортних засобів, належних позивачу на праві власності, фактичні витрати на посів озимої пшениці, площею 670 га та упущена вигода - неможливість посіяти, зібрати врожай з ріллі загальною площею 1726, 62 га.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Суд зазначає, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «УСПІХ СЛОБОЖАНЩИНИ», місцезнаходження юридичної особи - Балаклія, Харківська область, є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Позивач здійснює підприємницьку діяльність із використанням власної сільськогосподарської техніки та автомобільних транспортних засобів на орендованих земельних ділянках загальною площею - 2 356,62 га, які розташовані на території Харківської області.

В березні 2022 місто Балаклія було зайняте окупаційними військами держави-агресора, в наслідок чого на території земельних ділянок позивача відбувались активні бойові дії, а тому останньому завдано майнової у формі реальних збитків та упущеної вигоди.

Обґрунтовуючи підсудність даного спору Господарському суду міста Києва, позивач посилався на ч. 6 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійної його діяльності.

Як вказується позивачем, останнє відоме місце постійної діяльності та офіційного місцезнаходження в Україні відповідача є: місто Київ, Повітрофлотський проспект, будинок 27, оскільки за вказаною адресою знаходиться посольство російської федерації в Україні.

На час подачі даного позову відповідач не має в Україні місцезнаходження або представництва, оскільки з 24.02.2022 дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією розірвано у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої.

Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України зупинено.

Крім того, позивачем позов заявлено до держави російська федерація в особі Генеральної прокуратури російської федерації, а не до посольства російської федерації в Україні.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заподіяних товариству збитків, що виникли внаслідок збройної агресії рф на території України, в розмірі 8 184 159,65 грн, що еквівалентно 209 448,00 доларів США.

У позовній заяві товариство вказує на те, що такі збитки позивач отримав через неправомірні дії відповідача, під час окупації частин території України (у тому числі Харківської області).

Товариство з обмеженою відповідальністю «УСПІХ СЛОБОЖАНЩИНИ» вказує, що його господарська діяльність здійснюється саме в Харківській області, де також знаходиться майно позивача, його офіційне місце реєстрації. Крім того, матеріальні збитки, а саме: пошкодження та втрата сільськогосподарської техніки, автомобільних транспортних засобів, належних позивачу на праві власності, фактичні витрати на посів озимої пшениці, площею 670 га та упущена вигода - неможливість посіяти, зібрати врожай з ріллі загальною площею 1726, 62 га, позивачеві завдано саме через протиправні дії відповідача на території Харківської області.

Відповідно до ч. 8 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Оскільки на дату подання позивачем даного позову відповідач взагалі не мав в Україні місцезнаходження, та даний позов слід подавати за місцем заподіяння шкоди, тобто до Господарського суду Харківської області.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За приписами частини 6 статті 31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність ґрунтованих підстав, що дана справа не підсудна Господарському суду міста Києва, та підлягає передачі за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області.

У ч. 2 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Керуючись статтями 29, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УСПІХ СЛОБОЖАНЩИНИ» до держави російська федерація в особі генеральної прокуратури російської федерації про відшкодування збитків в розмірі 8 184 159,65 грн, що еквівалентно 209 448,00 доларів США передати на розгляд до Господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд).

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя М.Є.Літвінова