ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 913/211/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 (головуючий - Тихий П.В., судді: Плахов О.В., Терещенко О.І.) і рішення Господарського суду Луганської області від 13.10.2023 (суддя Корнієнко В.В.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Схід"

про стягнення 3 581 935, 74 грн.

ВСТУП

1. Сторони цієї справи - Приватне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Укренерго" (далі - "Позивач", Товариство "Укренерго") і Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Схід" (далі - "Відповідач", Товариство "Енера Схід") уклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії, згідно з умовами якого Товариство "Укренерго" зобов`язалося надавати послугу з передачі електричної енергії, а Товариство "Енера Схід" здійснювати оплату за таку послугу. Сторони домовились, що для розрахунків за цим договором будуть використовувати плановий і фактичний обсяг послуги.

2. Стверджуючи про те, що Товариство "Енера Схід" належним чином не виконало взяті на себе грошові зобов`язання щодо термінів поетапної оплати планової вартості отриманої послуги та фактичної вартості цієї послуги, Товариство "Укренерго" звернулося до суду з позовом у цій справі, в якому просило стягнути з Відповідача, нараховані за невчасно виконане грошове зобов`язання штрафні санкції, 3 % річних та інфляційні.

3. Суди попередніх інстанцій у позові відмовили. Рішення мотивували, зокрема, недоведеністю Позивачем обставин допущення Відповідачем прострочення плати за фактичний обсяг послуги, а також тим, що відповідальність за прострочення оплати планової вартості отриманої послуги, укладеним між сторонами договором взагалі не встановлена.

4. У касаційній скарзі Товариство "Укренерго" заперечило наведені висновки судів попередніх інстанцій, вказавши, що такі суперечать висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах.

5. Здійснивши касаційне провадження у цій справі, Верховний Суд із аргументами касаційної скарги погодився. Звернувшись до власного правового висновку констатував, що у подібних правовідносинах як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.

6. Звідси Верховний Суд рішення судів попередніх інстанцій скасував, однак з огляду на обмеженість власних повноважень щодо оцінки доказів, зокрема, тих, що подавалися Товариством "Укренерго" для обґрунтування здійснених розрахунків заборгованості, дану справу направив на новий розгляд до місцевого господарського суду.

7. Детальні обставини справи та мотиви суду касаційної інстанції далі у цій постанові.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Узагальнений зміст і підстави позовних вимог

8. Товариство "Укренерго" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства "Енера Схід", в якому просило стягнути з останнього пеню в сумі 2 193 829, 64 грн, штраф в сумі 705 502, 53 грн, 3 % річних в сумі 176 015, 98 грн та інфляційні втрати в сумі 506 044, 59 грн, нараховані у зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за Договором про передачу електричної енергії від 15.05.2019 № 0122-02024.

9. В обґрунтування заявлених вимог Позивач пояснював, що Відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо оплати вартості поставленої електричної енергії по вказаному договору. Наполягав, що Товариство "Енера Схід" допускало прострочення виконання своїх обов`язків щодо термінів поетапної оплати планової вартості отриманої послуги та фактичної вартості такої послуги у період з липня 2019 року по вересень 2021 року, у зв`язку з чим Позивач реалізував своє право, передбачене п. 6.7 укладеного між сторонами договору та статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), щодо нарахування штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, 3% річних та інфляційних витрат.

Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій

10. Господарський суд Луганської області рішенням від 13.10.2023 у задоволенні позову відмовив.

11. Рішення суду мотивовано такими аргументами і обставинами.

11.1. Товариство "Укренерго" і ТОВ "Енера Схід" 15.05.2019 уклали Договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0155-02024 (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого Товариство "Укренерго" (Оператор системи передачі, ОСП) зобов`язалося надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга) відповідно до умов цього Договору, а ТОВ "Енера Схід" (Користувач) зобов`язалося здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.

11.2. Згідно з п. 4.1 Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяг Послуги:

- плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць;

- визначення фактичного обсягу Послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем. З цією метою застосовується дані обліку Адміністратора комерційного обліку;

11.3. Відповідно до умов п. 6.2. Договору Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості Послуги ОСП таким чином:

1 платіж - до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього Договору.

Подальша оплата може здійснюватися щоденно, або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5 Договору, у кожен з наступних періодів:

2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не менше планової вартості Послуг, яка визначена згідно з умовами розділу 5 цього Договору.

11.4. Згідно з п. 6.5 Договору Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (Сервіс), з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

11.5. Пунктом 6.7. Договору встановлено, що у випадку порушення Користувачем термінів розрахунку ОСП має право нараховувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення; за прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу. В абз. 4 п. 6.7 Договору передбачено, що за наявності заборгованості, кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

11.6. З матеріалів справи вбачається, що у період з липня 2019 року по вересень 2021 року, Позивач надавав Відповідачу Послугу, за яку останній щомісячно сплачував:

- шляхом внесення попередньої оплати планової вартості Послуги, відповідно до етапів, вказаних у Договорі (передоплатою);

- шляхом розрахунку за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі Послуги (платою після одержання Послуги);

- у деяких випадках (липень 2019 року, березень, жовтень 2020 року та ін.) Відповідачем порушувалися терміни внесення попередньої оплати Послуги, відповідно до етапів, вказаних у Договорі;

- у деяких випадках (серпень 2019 року - січень 2020 року та ін.) Відповідачем здійснювалася переплата Послуги.

11.7. При цьому заборгованість перед Позивачем за надану Послугу, що надавалася щомісячно у період з липня 2019 року по вересень 2021 року, у Відповідача відсутня.

11.8. Так, Позивачем до стягнення з Відповідача заявлено штрафні санкції за несвоєчасне внесення попередньої оплати та за несвоєчасне внесення плати за фактичний обсяг Послуги (післяплати), за період надання послуги: липень 2019 року - вересень 2021 року.

11.9. Між тим за наслідками оцінки наявних у справі доказів судом встановлено, що Відповідачем не було допущено прострочення плати за фактичний обсяг Послуги (післяплати) за спірний період надання Послуги, яка повинна була здійснюватися протягом 3-х банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі Послуги.

11.10. Звідси нараховані Позивачем суми штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат у цій частині є необґрунтованими.

11.1. Щодо ж заявлених Товариством "Укрненерго" сум штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані за прострочення Відповідачем термінів внесення попередньої оплати за плановий обсяг Послуги, то вони взагалі є безпідставними, адже аналіз умов укладеного між сторонами Договору свідчить про те, що цим договором встановлена відповідальність за прострочення розрахунку саме за фактичний обсяг Послуги (післяплати), а за прострочення внесення попередньої оплати будь-яка відповідальність сторонами не встановлена.

11.2. Крім цього, із наданого Позивачем розрахунку слідує, що ним всупереч приписам статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та п. 6.7. Договору, у розрахунку штрафних санкцій застосовано розмір пені, який не відповідає вимогам вказаних Закону та Договору. Більше того, Позивачем у розрахунку не враховано й положення постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 08.04.2020 № 766, якими було тимчасово припинено застосування умов Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії в частині нарахування пені та стягнення штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі електричної енергії і відповідно аналогічних умов усіх договорів, укладених на основі такого типового договору, в період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

11.3. За викладено обґрунтованості заявлених позовних вимоги Товариством "Укренерго" у цьому провадженні не доведено. Позов задоволенню не підлягає.

12. За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку Східний апеляційний господарський суд своєю постановою від 10.01.2024 рішення місцевого суду залишив без змін. Апеляційний суд цілком підтримав наведені судом першої інстанції обґрунтування.

Касаційна скарга

13. Не погодившись із судовими рішеннями, Товариство "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

14. Скаржник стверджує, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з неправильним застосовуванням та порушенням правових норм, а також без урахування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.

15. Обґрунтовуючи наведене пояснює:

- висновок судів попередніх інстанцій про те, що у спірних правовідносинах відповідальність Товариства "Енера Схід" за прострочення внесення попередньої оплати не встановлена є помилковим і таким, що зроблений без урахування висновків Верховного Суду, які викладено у постановах від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, від 24.11.2023 у справі № 927/713/21, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 23.11.2023 у справі № 925/654/22, де суд касаційної інстанції виснував протилежне;

- у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 викладено висновок щодо застосовування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці); Позивач зазначав, що своєю поведінкою Відповідач порушує принципи вказаної доктрини, так як ним було підписано зі свого боку Акти корегування до Актів приймання-передачі Послуг, сплачено отримані Послуги за такими Актами; проте суди належної оцінки таким доводам Товариства "Укренерго" не надали;

- в частині посилань судів про те, що при розрахунку позовних вимог Позивач не врахував положення, зокрема, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 08.04.2020 № 766 ними залишено поза увагою висновки Верховного Суду, які викладено у постановах від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 у справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18, від 21.05.2018 у справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 у справі № 927/467/17 про те, що господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може самостійно визначити розмір пені та інших нарахувань у зв`язку із порушенням грошового зобов`язання.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

16. У відзиві на касаційну скаргу Товариство "Енера Схід" заперечує проти її задоволення. Скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою. Стверджує, зокрема, про нерелевантність постанов Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі. З оскаржуваними рішенням і постановою судів попередніх інстанцій погоджується і просить залишити їх без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

17. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників Позивача (Остапенко С.Л.) і Відповідача (Герасименко О.О. в режимі відеоконференції), дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанції норм матеріального і процесуального права та вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

19. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

20. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

21. Частиною другою статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

22. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

23. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

24. Зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя стаття 509 ЦК України).

25. Принцип належного виконання договору полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

26. Як встановили суди попередніх інстанцій у п. 4.1 Договору сторони узгодили, що для розрахунків за цим договором використовуватиметься плановий і фактичний обсяг Послуги. При цьому плановий обсяг Послуги визначатиметься на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць.

27. Тобто використання планових обсягів, їх погодження з ОСП є обов`язком Користувача за Договором.

28. Порядок же оплати планових обсягів послуг сторони передбачили у п. 6.2 Договору, відповідно до якого Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості Послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього Договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно, або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5 Договору, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця. При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не менше планової вартості Послуг, яка визначена згідно з умовами розділу 5 цього Договору.

29. У свою чергу фактичний обсяг Послуги у розрахунковому місяці визначається на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем. З цією метою застосовується дані обліку Адміністратора комерційного обліку (пункт 4.1 Договору).

30. Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата Послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (Сервіс), з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством (п. 6.5 Договору).

31. З наведеного слідує, що плановий обсяг Послуги у спірних правовідносинах підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3 банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі Послуги.

32. Звідси при розрахунку за Послугу Користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг Послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця сплатити фактичний обсяг Послуги, отриманої за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, на яку посилається Товариство "Укренерго" у касаційній скарзі).

33. Отже, як оплата планової вартості Послуги, так і остаточний розрахунок за фактичний обсяг Послуги по суті є одним і тим самим зобов`язанням з оплати Послуги, що надається у відповідному розрахунковому періоді, розподіл такого обов`язку на окремі платежі у часі (попередня оплата, остаточний розрахунок) не створює умов для припинення існування таких частин зобов`язання.

34. Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданої Послуги.

35. Оскільки укладеним між сторонами Договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану Послугу як оплата планових платежів та оплата за актом приймання-передачі послуги, то невиконання або неналежне виконання Користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу Послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами статей 611, 625 ЦК України.

36. У вказаних висновках колегія суддів Верховного Суду звертається до власних правових висновків, які викладено у постановах від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, від 23.11.2023 у справі № 925/654/22, від 20.02.2024 у справі № 916/1042/22 та від 13.03.2024 у справі № 904/5899/21 і погоджуючись з доводами касаційної скарги констатує, що висновки господарських судів попередніх інстанцій, викладені в оскаржуваних судових рішеннях, не відповідають наведеним висновкам суду касаційної інстанції.

37. За наведеного Верховний Суд висновує, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про неможливість нарахування і стягнення штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат при порушенні Користувачем строків оплати планових платежів за Послугу за Договором, а тому у цій частині прийняли неправомірні рішення.

38. Крім того, пунктом 1 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни надано настанови Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені підпунктами 1- 6 пункту 1.7.2 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 та заходи, передбачені пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309. Також постановою НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що електропостачальники не набувають статусу "Дефолтний".

39. Постановою НКРЕКП від 30.04.2020 № 905 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 "пункт 1 постанови від 08.04.2020 № 766 замінено двома новими пунктами 1 та 2 такого змісту: 1. Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників та операторів систем розподілу заходи, передбачені пунктом 1.7.5 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307. Електропостачальники та оператори систем розподілу не набувають статусу "Дефолтний". 2. Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах).

40. Постановою НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.04.2020 № 766" виключено пункт 2 постанови від 08.04.2020 № 766.

41. Таким чином, 08.04.2020 НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою № 766, про незастосування оператором системи передачі до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені цією постановою правила діяли у період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

42. У вказаних висновках колегія суддів звертається до власних правових висновків, наведених у постановах від 04.07.2023 у справі № 910/10061/22, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21.

43. Отже, НКРЕКП своєю постановою затвердила Кодекс системи передачі, додатком до якого є Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії, від змісту якого сторони не можуть відступати, а пізніше своєю постановою зазначила про тимчасове (починаючи з 08.04.2020) незастосування окремих положень цього Типового договору та всіх договорів, укладених на його підставі, зокрема, щодо нарахування пені та стягнення штрафу, з подальшим поновленням застосування таких положень з 27.01.2021.

44. Таким чином, вказані положення пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 не підлягають застосуванню, починаючи з 27.01.2021, однак були чинними та діяли в період з моменту прийняття постанови від 08.04.2020 № 766 та до моменту їх виключення із вказаної постанови 27.01.2021, оскільки постанова НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 не мала зворотної дії в часі, а лише виключала застосування положень пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 на майбутнє.

45. За таких обставин колегія суддів констатує, що до правовідносин, які виникли у цій справі між Товариством "Укренерго" і Товариством "Енера Схід" в частині стягнення штрафних санкцій за порушення строків розрахунків за Договором підлягають застосуванню положення постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 щодо ненарахування пені та стягнення штрафу у період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

46. Водночас пославшись тільки на те, що у розрахунку Позивача не враховано положень наведеної постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766, суди попередніх інстанцій періоду дії згаданих положень не врахували, як не врахували й правових висновків Верховного Суду щодо них.

47. У цій частині колегія суддів вважає підставними аргументи скаржника з відповідними посиланнями на правові висновки Верховного Суду про те, що з огляду на вимоги частини п`ятої статті 236, статті 86 і статті 237 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

48. З урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду та зазначених положень матеріального і процесуального законодавства колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень зазначених вище висновків суду касаційної інстанції є частково обґрунтованими.

49. Водночас суд касаційної інстанції також відмічає, що неправильного застосовування судами попередніх інстанцій при наданні висновків щодо безпідставності нарахованих Позивачем сум пені, 3% річних та інфляційних втрат на грошові кошти, що сплачені Відповідачем за фактичний обсяг послуги скаржником у межах касаційного провадження у цій справі не доведено, адже доводи Товариства "Укренерго" у цій частині фактично порушують питання щодо переоцінки доказів у справі, однак суд касаційної інстанції зауважує, що відповідно до приписів частини другої статті 300 ГПК України він не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

50. Колегія суддів вважає доцільним у цій частині звернути увагу скаржника на правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, де судом виснувано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

51. Так, частиною першої статі 74 ГПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

52. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

53. Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236-238 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

54. Оскільки в ході здійснення касаційного провадження у цій справі судом касаційної інстанції з`ясовано, що внаслідок передчасного висновку про неможливість нарахування і стягнення штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат при порушенні Користувачем строків оплати планових платежів за Послугу за Договором суди попередніх інстанцій не здійснили оцінки поданих Позивачем доказів щодо обґрунтованості здійснених ним нарахувань, не врахували встановлених законодавцем обмежень таких нарахувань, а Верховний Суд позбавлений права на такі дії, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваних рішення і постанови та про направлення цієї справи на новий розгляд, під час проведення якого місцевому суду необхідно належним чином перевірити здійснений Товариством "Укренерго" розрахунок позовних вимог, та розглянути цю справу відповідно до правових висновків, на які посилається скаржник, та які взяті до уваги Верховним Судом під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

55. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

56. Пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України унормовано, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

57. Згідно із частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

58. Враховуючи наведені міркування, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги Товариства "Укренерго", скасування оскаржуваних рішення і постанови та про направлення цієї справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

59. Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги наведене в цій постанові, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо дослідити наявні у справі докази і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.

Судові витрати

60. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 і рішення Господарського суду Луганської області від 13.10.2023 у справі № 913/211/23 скасувати.

3. Справу № 913/211/23 направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Зуєв В.А.