РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.04.2024Справа № 910/967/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИРОБНИЦТВА" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВАГОН СЕРВІС""

про стягнення 81281,72 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИРОБНИЦТВА" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВАГОН СЕРВІС"" про стягнення штрафу 81281,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № ЦЗВ-03-02823-01 від 31.07.2023 в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку із чим, у позивача виникло право на нарахування штрафу на підставі пп.9.3.1. п.9.3. договору.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарським судом міста Києва ухвалою від 30.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/967/24, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.01.2024 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача: 04082, місто Київ, вулиця Пріорська, будинок 21, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 12.02.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №869, а отже відповідач відповідно до п.3 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов п.4.2 договору поставки №ЦЗВ-03-02823-01 від 31.07.2023, відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку продукції протягом 30 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки позивачем.

20.10.2023 філією "ЦЗВ" направлено на електронну пошту ТОВ "НВП "ВАГОН СЕРВІС" (ІНФОРМАЦІЯ_1) та 23.10.2023 засобами поштового зв`язку письмову рознарядку від 20.10.2023 № ЦЗВ-20/3993 стосовно готовності прийняти партію товару: запасні частини до систем кондиціювання повітря пасажирських вагонів на загальну суму 541878,16 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що кінцевою датою поставки товару за Рознарядкою є 19.11.2023 включно.

Відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань поставку товару здійснив 05.12.2023, тобто з порушенням встановленого у договорі строку.

08.12.2023 позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№ЦЗВ-20/4823 від 07.12.2023, у якій повідомив, що у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання, відповідачу нарахований штраф у розмірі 81281,72 грн.

Оскільки відповідач не сплатив нараховану суму штрафу Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВАГОН СЕРВІС"" штрафу у сумі 81281,72 грн.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

31.07.2023 між Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі директора філії "ЦЕНТР ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИРОБНИЦТВА" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВАГОН СЕРВІС"" (постачальник, відповідач) було укладено договір поставки №ЦЗВ-03-02823-01 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник взяв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю товар (частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до систем кондиціювання повітря пасажирських вагонів)), а покупець прийняти та оплатити товар, кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник якого вказується в специфікації, що є невід`ємною частиною договору (п.1.1., 1.2., 1.3. договору).

У додатку до договору (специфікація №1) сторони погодили, що найменування, кількість та ціну товару.

Відповідно до п.4.1. договору постачальник здійснює поставку товару автомобільним транспортом на умовах СРТ (Перевезення сплачено до...) пункт призначення - згідно з рознарядкою покупця відповідно до "ІНКОТЕРМС" у ред. 2020 р.

Згідно із п.4.2. договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки згідно рознарядки покупця.

Сторони у п.4.5. договору домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів:

на поштову адресу постачальника, зазначену в договорі (листом оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);

вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис;

шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) сканкопії відповідної рознарядки форматі PDF або будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу.

Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.

У пп.9.3.1. п.9.3 договору сторонами погоджено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п.4.2. цього договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець.

У договорі визначено електронну пошту постачальника, на яку здійснюється листування, ІНФОРМАЦІЯ_1).

З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2023 філією "ЦЕНТР ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИРОБНИЦТВА" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" направлено на зазначену у договорі електронну пошту ТОВ "НВП "ВАГОН СЕРВІС" (ІНФОРМАЦІЯ_1) та 23.10.2023 засобами поштового зв`язку на адресу відповідача (вказану у договорі) рознарядку від 20.10.2023 №ЦЗВ-20/3993 стосовно готовності прийняти партію товару: запасні частини до систем кондиціювання повітря пасажирських вагонів на загальну суму 541878,16 грн з ПДВ.

05.12.2023 відповідач поставив позивачу товар суму 541878,16 грн, обумовлений у специфікації №1 та визначений у рознарядці від 20.10.2023 №ЦЗВ-20/3993, що підтверджується видатковою накладною №199 від 05.12.2023 та товарно-транспортною накладною №199 від 05.12.2023.

08.12.2023 позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№ЦЗВ-20/4823 від 07.12.2023, у якій повідомив, що у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання, відповідачу нарахований штраф у розмірі 81281,72 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач згідно поданої позивачем рознарядки, у строк, встановлений в договорі, товар не поставив, внаслідок чого позивач нарахував на підставі пп.9.3.1. п.9.3 договору штраф у розмірі 81281,72 грн, згідно із розрахунком: 541 878,16 грн (вартість непоставленої в строк за рознарядкою партії товару) х 15% (розмір штрафу) = 81 281,72 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Частиною першою статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що 20.10.2023 позивачем на електронну пошту відповідача, яка вказана в договорі ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено рознарядку від 20.10.2023 №ЦЗВ-20/3993, в якій позивач просив поставити товар на загальну суму 541878,16 грн, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи скріншот з електронної пошти покупця, який підтверджує направлення на електронну адресу постачальника зазначеної рознарядки як це передбачено умовами п.4.5 договору.

Окрім того, рознарядка від 20.10.2023 №ЦЗВ-20/3993 була також направлена позивачем 23.10.2023 засобами поштового зв`язку на адресу відповідача (вказану у договорі), що підтверджується доданими до позову описом вкладення у цінний лист від 23.10.2023, накладною №855 та фіскальним чеком від 23.10.2023.

Враховуючи положення ст.530, ч.5 ст.254 ЦК України, п.4.2. договору, відповідач мав здійснити поставку товару за рознарядкою позивача у строк до 20.11.2023 (оскільки, останній день строку (19.11.2023) припадає на вихідний день - неділю).

Судом встановлено, що відповідач поставив позивачу товар на суму 541878,16 грн, обумовлений у специфікації №1 та визначений у рознарядці від 20.10.2023 №ЦЗВ-20/3993, 05 грудня 2023 року, що підтверджується видатковою накладною №199 від 05.12.2023 та товарно-транспортною накладною №199 від 05.12.2023.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас, у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором щодо своєчасної поставки товару належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

Водночас, відповідач не спростував наведених у позові обставин щодо поставки товару з порушенням строку, встановленого у пункті 4.2. договору.

Згідно із ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Як встановлено судом вище, у пп.9.3.1. п.9.3 договору сторонами погоджено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п.4.2. цього договору.

Розрахунок штрафу у сумі 81281,72 грн є арифметично правильним, відповідає умовам договору, а тому позовні вимоги про стягнення штрафу суд визнає обґрунтованими.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судом встановлено, що відповідач є таким, що порушив договірні зобов`язання з поставки товару за рознарядкою позивача у строк, який погоджений у договорі, розрахунок штрафу є арифметично правильним, то позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у сумі 81281,72 грн є обґрунтованими.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИРОБНИЦТВА" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВАГОН СЕРВІС"" штрафу 81281,72 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВАГОН СЕРВІС"" (04082, місто Київ, вулиця Пріорська, будинок 21, ідентифікаційний код 37269467) на користь Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "ЦЕНТР ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИРОБНИЦТВА" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 11/15, ідентифікаційний код ВП: 40081347) штраф у сумі 81281,72 грн та судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 09.04.2024.

Суддя С.О. Турчин