ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/146/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2024 (суддя А.П. Алексєєв, м. Миколаїв) про повернення позовної заяви

у справі №915/146/24

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства НІБУЛОН

про стягнення грошових коштів у сумі 2722494,11 грн,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 Державне підприємство (далі ДП) Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) звернулося до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства (далі ТОВ СП) НІБУЛОН про стягнення з останнього суми основного боргу у розмірі 1705645,38грн, втрат від інфляції у розмірі 852105,54грн, 3% річних у розмірі 164743,19грн та 32669,93грн судового збору.

Предметом позову є стягнення портових зборів по 750 суднозаходам 36 великовантажних морських іноземних суден за період з 01.08.2020 п 31.12.2020 в акваторію морського порту Миколаїв та нарахованих у зв`язку з їх несплатою інфляційних і 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2024 позовну заяву ДП Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) повернуто позивачу на підставі п. 2 ч.5 ст. 174 ГПК України з підстави недотримання вимог по об`єднанню позовних вимог в одній позовній заяві щонайменше за їх кількістю, оскільки заявлено 750 позовних вимог в одній позовній заяві.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ДП Адміністрація морських портів України звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати, а справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про порушення позивачем п. 2 ч. 5 ст. 175 ГПК України, тоді як у ч. 5 ст. 175 ГПК України відсутній поділ на пункти та відсутні підстави, які зазначені в ухвалі.

Апелянт зазначає, що місцевим господарським судом не враховано той факт, що жодних обмежень по кількості об`єднаних позовних вимог ст.ст. 173,174 ГПК України не містять.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції незаконно не прийнято до уваги, що підставою позову є користування відповідачем зовнішнім рейдом морського порту Миколаїв для навантаження великовантажних суден у період з 01.08.2020 по 31.12.2020. Зазначені обставини складаються з 36 епізодів, які становлять нерозривний процес користування рейдом, оскільки щоденно для виконання вантажних операцій на рейді або на підходах до нього знаходилось не менше одного з 36 великовантажних суден та декілька суден ТОВ СП НІБУЛОН. Кожен з 36 епізодів пов`язаний спільними доказами, і у випадку окремого розгляду позовних вимог по кожному з 750 суднозаходів, суд повинен буде встановлювати одні й ті ж обставини. Водночас, апелянт зазначає, що предметом позову є стягнення портових зборів, які є єдиною законною платою за виконання навантажувально-розвантажувальних робіт в акваторії морського порту, до складу якої входить зовнішній рейд.

Крім того, скаржник стверджує про те, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, безпідставно визнавши можливість роз`єднання позовних вимог на підставі ч. 6 ст. 173 ГПК України, не застосував надані йому повноваження.

Апеляційна скарга зареєстрована судом 01.03.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2024 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Оскільки на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/146/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 06.03.2024 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Адміністрація морських портів України на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2024 про повернення позовної заяви у справі №915/146/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/146/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

14.03.2024 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №915/146/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024

відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Адміністрація морських портів України на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2024 про повернення позовної заяви у справі №915/146/24. Розгляд апеляційної скарги Державного підприємства Адміністрація морських портів України на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2024 про повернення позовної заяви у справі №915/146/24 здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та встановлено учасникам справи строк до 05.04.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує її доводи, зазначає про те, що суд першої інстанції вірно встановив порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки кожне нарахування по 750 рахункам (суднозаходам) розглядається самостійно і не є пов`язаними між собою ні підставою виникнення, ні доказами. Відповідач зазначає, що в позові 3 самостійних види портових зборів, які мають відмінні один від одного підстави виникнення та не є похідними вимогами один від одного, а кожний з рахунків по суднозаходам не є похідним від іншого. Відповідач вважає, що об`єднання в одному позові вимог по різним суднам призводить до ухилення позивача від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» та звертає увагу на те, що повернення відповідно до ч.8 ст. 174 ГПК України позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення відповідних недоліків. Також відповідач наводить правову позицію, викладену в постановах Одеського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України про те, що стягнення портових зборів відносно різних суден є окремим предметом спору.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до наступного висновку.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вимогою позивача є стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1705645,38грн, втрат від інфляції у розмірі 852105,54грн, 3% річних у розмірі 164743,19грн, які виникли в результаті несплати останнім портових зборів (корабельного, санітарного, адміністративного) по 750 суднозаходам 36 великовантажних морських іноземних суден за тривалий період.

Повертаючи позовну заяву позивачу, місцевий господарський суд виходив з того, що ним не дотримано вимог по об`єднанню позовних вимог в одній позовній заяві щонайменше за їх кількістю, оскільки в одній позовній заяві заявлено 750 позовних вимог та не наведено обґрунтувань зазначеного.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про повернення позовної заяви, однак вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

При цьому, під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Отже, позивач наділений правом об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Якщо позивач порушив правила об`єднання вимог або об`єднання цих вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву.

Так, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що позивач у позові зазначав, що згідно заявок відповідача, для виконання вантажних операцій з навантаження на зовнішньому рейді 36 великовантажних морських іноземних суден, ТОВ СП НІБУЛОН власними вантажними суднами та плавучими спорудами (буксирами, баржами, плав кранами) у період з 01.08.2020 по 31.12.2020 здійснило 825 заходжень (вхід та вихід) в акваторію морського порту Миколаїв. Вартість послуг, які оплачуються портовими зборами (адміністративний, корабельний та санітарний) позивач включив до окремих 825 рахунків по кожному суднозаходу, з яких, на його думку, залишилась заборгованість по 750 суднозаходам.

Таким чином, предметом позовних вимог у даній справі є нарахування портових зборів різним суднам при заходженні та виході з морського порту Миколаїв в різні дати для здійснення довантаження різних великотоннажних суден, на які виставлено різні рахунки.

Отже, у даному випадку йдеться мова про різні господарські операції, не пов`язані між собою ані спільними доказам, ані спільною підставою виникнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги у даній справі, а саме, стягнення портових зборів відносно різних 36 суден є окремим предметом спору по кожному з них, та як вбачається з матеріалів справи, відносно кожного з них подані різні не пов`язані між собою докази в значній кількості, дослідження котрих може зайняти великий проміжок часу.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вбачає порушення правил об`єднання позовних вимог у даному випадку та погоджується з доцільністю повернення відповідної позовної заяви позивачу на підставі п.2 ч.5 ст. 174 ГПК України.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали недоцільно зазначив про те, що позивачем у даному випадку в позовній заяві заявлено 750 позовних вимог, однак означене не вплинуло на правомірність висновків місцевого господарського суду.

Разом з тим, апелянт вірно зауважив, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про порушення позивачем п. 2 ч. 5 ст. 175 ГПК України, тоді як у ч. 5 ст. 175 ГПК України відсутній поділ на пункти, однак такі обставини хоча і мають місце, однак є лише опискою суду першої інстанції, що також не може бути підставою для зміни або скасування оскаржуваної ухвали.

Твердження скаржника про те, що жодних обмежень по кількості об`єднаних позовних вимог ст.ст. 173,174 ГПК України не містять, колегією суддів відхиляються, оскільки ст. 173 ГПК України передбачено об`єднання у одній позовній заяві саме декількох вимог, що відповідно до тлумачення цього слова означає незначну, невелику кількість від трьох до десяти, тоді як в даному випадку судом апеляційної інстанції встановлено про об`єднання в одній позовній заяві 36 позовних вимог, що є значною кількістю.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції, визнавши можливість роз`єднання позовних вимог на підставі ч. 6 ст. 173 ГПК України, не застосував надані йому повноваження, то вони колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки означене є правом, а не обов`язком суду, разом з тим відповідне клопотанням учасниками справи не заявлялось.

Інші доводи скаржника колегією суддів відхиляються з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

З урахуванням наведеного, колегія суддів залишає апеляційну скаргу ДП Адміністрація морських портів України без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2024 у справі № 915/146/24 - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269 - 271, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2024 у справі № 915/146/24 без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Текст постанови складено 15.04.2024.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран