УХВАЛА

м. Київ

04.04.2024Справа № 910/1785/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши заяву BNP Paribas SA від 5 березня 2024 року про стягнення судових витрат у справі № 910/1785/21 за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до BNP Paribas SA , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Акціонерного товариства "Укрсиббанк", про визнання правочину недійсним у частині та застосування наслідків його недійсності,

за участю представників:

позивача: Артамонової К.А.;

відповідача: Ліпінської Н.В.; Прохур К.В.;

третьої особи: Слюсара О.Б.;

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до BNP Paribas SA та European Bank for Reconstruction and Development (далі - ЄБРР) про визнання недійсним правочину щодо обов`язкового продажу акцій Акціонерами акціонерного товариства "Укрсиббанк" відповідно до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій АТ "Укрсиббанк" від 8 лютого 2018 року, складеної BNP Paribas SA, а також застосування наслідків недійсності правочину щодо обов`язкового продажу акцій акціонерами Банку відповідно до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій Банку від 8 лютого 2018 року шляхом зобов`язання BNP Paribas SA повернути у власність позивача прості іменні акції Банку у кількості 20 штук у порядку, встановленому законодавством України про депозитарну систему, а саме: шляхом переведення прав на відповідні акції з власного рахунку у цінних паперах на рахунок у цінних паперах, відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22 лютого 2021 року позовну заяву фізичної особи ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1785/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 2 вересня 2021 року.

22 грудня 2021 року до суду надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив суд визнати недійсним правочин у частині обов`язкового продажу акцій фізичної особи ОСОБА_1 акціонерами Банку відповідно до публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій Банку від 8 лютого 2018 року, складеної BNP Paribas SA, а також просив застосувати наслідки недійсності вказаного правочину шляхом зобов`язання BNP Paribas SA повернути у власність позивача прості іменні акції Банку в кількості 20 штук у порядку, встановленому законодавством України про депозитарну систему, а саме: шляхом переведення прав на відповідні акції з власного рахунку в цінних паперах на рахунок у цінних паперах, відкритий на ім`я ОСОБА_1

22 грудня 2021 року суд постановив протокольні ухвали про: залишення без розгляду клопотання позивача про витребування доказів, подане разом із позовом, про прийняття до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову, про поновлення позивачу та відповідачу строків для долучення доказів до матеріалів справи. Також після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частину ухвали про закриття провадження в справі в частині позовних вимог позивача до ЄБРР.

29 лютого 2024 року оголошено вступну та резолютивні частини рішення Господарського суду міста Києва, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

6 березня 2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява BNP Paribas SA від 5 березня 2024 року, в якій останній просив суд стягнути з позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 116 966,29 доларів США. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 березня 2024 року вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 28 березня 2024 року.

28 березня 2024 року через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли заперечення від 27 березня 2024 року на вищевказану заяву BNP Paribas SA , у яких вказана особа вказала на відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь BNP Paribas SA 116 966,29 доларів США витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що такі витрати не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Ці витрати, на думку позивача, не є співрозмірними з виконаною роботою у суді першої інстанції. Крім того, ні умовами договору про надання правової допомоги від 15 березня 2021 року, ні додатками до нього не визначено розрахунку вартості відповідних послуг з урахуванням погодинної ставки за конкретними посадами: адвокат/старший адвокат/молодший адвокат/помічник адвоката. При цьому, підготовка правової позиції відповідача у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної роботи.

У судовому засіданні цього ж дня судом було оголошено перерву до 4 квітня 2024 року.

2 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від BNP Paribas SA надійшло клопотання від 1 квітня 2024 року про поновлення процесуального строку та приєднання до матеріалів справи доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

3 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від BNP Paribas SA надійшли письмові пояснення від 3 квітня 2024 року щодо заперечень позивача на заяву відповідача про відшкодування судових витрат. У вказаних поясненнях відповідач вказав, що твердження позивача щодо неспівмірності заявленого BNP Paribas SA розміру витрат на професійну правничу допомогу не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не довів, що такі витрати не відповідають критеріям співмірності. Разом із цим, неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу не є підставою для відмови в задоволенні відповідної заяви відповідача.

4 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від BNP Paribas SA надійшло клопотання від 4 квітня 2024 року про поновлення процесуального строку та приєднання до матеріалів справи доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Цього ж дня через систему "Електронний суд" від позивача надійшли: заперечення від 4 квітня 2024 року на клопотання BNP Paribas SA від 1 квітня 2024 року про поновлення процесуального строку та приєднання доказу до матеріалів справи; письмові пояснення від 4 квітня 2024 року на пояснення BNP Paribas SA від 3 квітня 2024 року.

У судовому засіданні цього ж дня суд без виходу до нарадчої кімнати постанови протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотання BNP Paribas SA від 1 квітня 2024 року про поновлення процесуального строку та приєднання до матеріалів справи доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу; про задоволення клопотання BNP Paribas SA 4 квітня 2024 року та поновлення відповідачу строку на подання долученого до цього клопотання доказу - до 4 квітня 2024 року.

У цьому ж судовому засіданні представники відповідача та третьої особи підтримали заяву BNP Paribas SA від 5 березня 2024 року про стягнення з позивача судових витрат в повному обсязі та просили суд її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти вказаної заяви, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 ГПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 2 статті 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Судом встановлено, що у своєму відзиві від 2 липня 2021 року BNP Paribas SA, у порушення приписів статті 124 ГПК України, взагалі не вказав конкретної суми попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, а лише обмежився зазначенням, що детальний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження їх розміру він подасть протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду. При цьому, уподальшому BNP Paribas SA в своїх інших заявах та клопотаннях, поданих під час розгляду даної справи до початку судових дебатів, жодного разу не зазначив розрахунку суми його витрат на правову допомогу.

Суд звертає увагу відповідача на те, що передбачене статтею 124 ГПК України положення процесуального законодавства щодо подання стороною справи до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України.

Зокрема, подання такого попереднього (орієнтовного) розрахунку забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а також вирішувати питання про вчинення/не вчинення інших процесуальних дій в межах розгляду справи, у тому числі щодо реалізації відповідних процесуальних прав такого учасника справи.

Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 14 грудня 2021 року в справі № 922/676/21.

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції сторона разом з першою заявою по суті спору не подала суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на правову допомогу, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд дійшов висновку про відмову у відшкодуванні таких судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року в справі № 904/4494/18 та постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 2 грудня 2021 року № 761/28356/20-ц.

Оскільки відповідач у своїй заявах по суті спору, як і в інших заявах та клопотаннях, поданих ним до закінчення судових дебатів у даній справі, у порушення приписів статті 124 ГПК України, не вказав попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, у суду відповідно до приписів частини 2 вказаної статті Кодексу виникає право відмовити у відшкодуванні таких витрат.

Разом із цим, частиною 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин 3, 4 статті 80 ГПК України відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 221 ГПК України чітко визначено, якщо сторона саме з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що копія договору про надання правової допомоги від 15 березня 2021 року з копіями додатків Б-Д до нього, якими безпосередньо визначений розмір та порядок сплати BNP Paribas SA наданих йому послуг, у порушення приписів частини 2 статті 80 ГПК України не були подані разом із відзивом на позовну заяву від 2 липня 2021 року, хоча ці докази існували на момент подачі відзиву до суду. Поважних причин, які свідчать про неможливість подачі зазначених доказів в установлений Кодексом строк, представники відповідача не вказали.

Так само, передбачені вищевказаним правочином виставлені відповідачу Адвокатським об`єднанням "Бейкер Макензі" (далі - Адвокатське об`єднання) рахунки: від 29 червня 2021 року № на загальну суму 11 974,00 доларів США, від 29 липня 2021 року № від 29 липня 2021 року на загальну суму 11 243,98 доларів США (з яких за послуги, надані у зв`язку із розглядом даної справи - 10 543,61 доларів США), від 31 серпня 2021 року № на загальну суму 6 469,35 доларів США, від 21 вересня 2021 року № на загальну суму 1 662,91 доларів США, від 23 жовтня 2021 року № на загальну суму 6 968,17 доларів США, від 23 листопада 2021 року № на загальну суму 488,01 доларів США, від 14 грудня 2021 року № на загальну суму 2 642,92 доларів США; від 28 січня 2022 року № на загальну суму 14 923,81 доларів США (з яких за послуги, надані у зв`язку із розглядом даної справи - 14 637,47 доларів США), від 28 лютого 2022 року № на загальну суму 2 653,68 доларів США (з яких за послуги, надані у зв`язку із розглядом даної справи - 2 514,64 доларів США), від 18 травня 2022 року № на загальну суму 5 104,07 доларів США, від 16 грудня 2022 року № від 16 грудня 2022 року на загальну суму 12 865,27 доларів США, від 13 лютого 2023 року № на загальну суму 6 764,19 доларів США, від 19 квітня 2023 року № на загальну суму 2 964,02 доларів США, від 28 серпня 2023 року № на загальну суму 2 849,42 доларів США, від 30 січня 2024 року № на загальну суму 3 710,00 доларів США, від 26 лютого 2024 року № на загальну суму 11 655,00 доларів США та від 1 березня 2024 року № від 1 березня 2024 року на загальну суму 9 625,00 доларів США; а також банківські виписки з рахунку Адвокатського об`єднання за: 1 жовтня 2021 року, 7 жовтня 2021 року, 10 грудня 2021 року, 22 грудня 2021 року, 23 грудня 2021 року, 12 березня 2022 року, 14 березня 2022 року, 25 серпня 2022 року, 2 червня 2023 року, 27 вересня 2023 року, - були подані представником відповідача суду лише 5 березня 2024 року. Неможливість подачі суду зазначених документів до закінчення судових дебатів також не була обґрунтована повноважними представниками BNP Paribas SA.

У той же час, у порушення приписів частини 2 статті 80 ГПК України відповідач при поданні відзиву на позовну заяву письмово не повідомив суд причини, з яких вказані документи на підтвердження понесених судових витрат не могли бути подані у визначений Кодексом строк з незалежних від відповідача причин, а також останній не просив встановити додатковий строк на їх подачу.

Оскільки вказані документи не подані в установлений законом строк і заявник не зазначив причин неможливості їх своєчасної подачі, ці докази згідно з приписами частини 8 статті 80 ГПК України не приймаються судом до розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги те, що відповідач у порушення приписів статті 124 ГПК України ні у відзиві, ні в інших своїх заявах, взагалі не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що значна частина доказів на підтвердження понесених BNP Paribas SA судових витрат, зокрема: договір про надання правової допомоги від 15 березня 2021 року з додатками Б-Д до нього, рахунки на оплату наданих Адвокатським об`єднанням послуг з відповідними банківськими виписками про їх оплату, - не прийняті судом до розгляду в зв`язку з пропуском строку на їх подачу, і BNP Paribas SA не навело жодних поважних причин пропуску строку для подачі цих доказів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись статтями 80, 123, 124, 126, 129, 165, 221, 233, 234, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви BNP Paribas SA від 5 березня 2024 року про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в справі № 910/1785/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту ухвали: 9 квітня 2024 року.

Суддя Є.В. Павленко