ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Справа № 924/1073/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Мельник О.В.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників:

позивача: Воєвідко М.Я. адвокат

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 в частині стягнення штрафних санкцій у справі №924/1073/23 (суддя Крамар С.І., м.Хмельницький, повний текст складено 22.02.2024)

за позовом Фізичної особи-підприємця Карвасарського Миколи Миколайовича, с.Слобідка-Кульчієвецька Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів Черкаської області

про стягнення 21431675,73 грн, з яких: 10578950,00 грн - основного боргу, 2472182,39 грн - інфляційних втрат, 585582,94 грн - 3% річних, 7794960,40 грн пені

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Карвасарський Микола Миколайович звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво про стягнення 21 431 675,73 грн, з яких: 10 578 950,00 грн - основного боргу, 2 472 182,39 грн - інфляційних втрат, 585 582,94 грн - 3% річних, 7 794 960,40 грн - пені у зв`язку із неналежним виконанням умов договору оренди транспортних засобів №20/01/2021-О від 20.01.2021, договору про надання послуг №2021-01(01) від 01.03.2021 та договору оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 у справі №924/1073/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" на користь Фізичної особи-підприємця Карвасарського Миколи Миколайовича 10 578 950,00 грн основного боргу, 2 459 575,86 грн інфляційних втрат, 585 569,17 грн 3% річних, 406 450,24 грн пені, судовий збір у розмірі 252 100,80 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд рішення Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1073/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір штрафних санкцій. Отже, з апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує рішення в частині стягнутих з нього штрафних санкцій.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що збройна військова агресія російської федерації проти України, введення військового стану на всій території України фактично унеможливлює проведення будівельних робіт на об`єктах автодорожнього господарства та відповідно і отримання грошових коштів за виконані роботи та надані послуги, а також спричинила і унеможливлення виконання взятих на себе зобов`язань фінансового характеру.

У зв`язку зі збройною військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України було оголошено про введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Відповідач зазначає, що 28.02.2022 року навіть Торгово-промисловою палатою України (далі ТПП України) розміщено офіційний лист № 2024/02.0-7.1, адресований усім, кого це стосується, яким ТПП України засвідчила, що зазначені вище обставини (військова агресія Російської Федерації проти України) з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідач вважає, що зазначені обставини через їх надзвичайність, невідворотність стали для нього форс-мажорними обставин (обставини непереборної сили) та спричинили неможливим у встановлений термін виконувати відповідачем зобов`язання. 15.03.2022 у відповідності до положень статті 10 Закону № 2136-IX від 15.03.2022 та відповідно до наказу №02-К/20 у відповідача було навіть оголошено простой. Майже всі видатки бюджету було спрямовано на потреби ЗСУ.

Поряд з цим, відповідач зазначає, що головний офіс відповідача знаходиться в м. Києві, який під час збройної агресії перебував в облозі, що унеможливило виконання працівниками в повному обсязі своїх функціональних обов`язків, через що, робота відповідача була фактично призупинена. На даний час відповідач поступово відновлює свою роботу на об`єктах будівництва, але заявлений позивачем у позові розмір штрафних санкцій є надмірно високим для відповідача. Відповідач стверджує, щ неможливість виконання фінансових зобов`язань підтверджується і тою обставиною, що за перші дев`ять місяців роботи чистий дохід ТОВ «ЕДБ» склад 394 458,00 грн.

Крім того, відповідач звертає увагу на ту обставину, що позивач знаходиться у Хмельницькій області, де протягом 2022 року не велися активні бойові дії. Юридична адреса відповідача знаходиться на території Черкаської області, м. Канів, де активні бойові дії також не велися. Позивач міг звернутися до Господарського суду Черкаської області протягом 2021-2022 року з дня виникнення вказаної позивачем заборгованості. Відповідач вважає, що позивач завідомо не звертався з позовом до відповідача аби, маніпулюючи шляхом застосування штрафних санкцій, індексу інфляції та 3% річних отримати невиправдані додаткові прибутки за рахунок відповідача

Таким чином, відповідач вважає, що нарахування пені стало непомірним тягарем і фактично її стягнення може паралізувати господарську діяльність відповідача.

Ухвалою суду від 19.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 в частині стягнення штрафних санкцій у справі №924/1073/23 та розгляд справи призначено на 03 квітня 2024 року.

Представник позивача в судовому засіданні 03.04.2024 заперечив доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення. Просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 в частині стягнення штрафних санкцій у справі №924/1073/23 без змін.

В судове засідання 28.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво".

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні 03.04.2024, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 в частині стягнення штрафних санкцій у справі №924/1073/23 без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2021 між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" укладено договір оренди транспортних засобів № 20/01/2021-0 (а.с. 17-20 т.1).

Згідно п.1.1. договору орендодавець протягом дії Договору надає орендарю в оренду (тимчасове оплатне користування) транспортні засоби (надалі - обладнання), які є об`єктом власності орендодавця.

Пунктом 2.3 договору визначено, що місце передачі обладнання в оренду і прийняття з оренди узгоджується сторонами шляхом обміну інформацією за допомогою листування/або засобами інтернет зв`язку/або за допомогою телефону/чи в інший прийнятний для сторін спосіб та вказується в Акті приймання-передачі обладнання в оренду.

Відповідно до п.4.1. договору вартість орендної плати визначається сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін зазначених у Специфікації (Додаток №1 до Договору).

Згідно з п.4.2. договору, загальна ціна договору складається з суми орендної плати (суми всіх підписаних сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг) протягом строку дії Договору.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що оплата орендної плати здійснюється Орендарем у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг: Валюта платежу національна грошова одиниця України (гривня).

Відповідно до п.5.1.6. Договору орендодавець зобов`язаний в термін до 5 (п`яти) календарних днів, скласти, підписати та надати орендарю для розгляду два примірники Актів приймання-передачі наданих послуг та документи визначені в п.4.3. Договору.

Згідно п.5.2.1., 6.1 Договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату. Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України за невиконання та неналежне виконання умов цього Договору.

20 січня 2021 року сторонами підписано Специфікацію (Додаток № 1 до договору) у якій погодили перелік обладнання, що передається в оренду, його короткі технічні характеристики, вартість орендної плати, залучення персоналу (а.с.21 т.1).

01 березня 2021 року сторони підписали Акт прийняття-передачі обладнання (а.с.22 т.1).

Надання в оренду вантажних автомобілів на виконання вимог договору оренди транспортних засобів № 20/01/2021-0 від 20.01.2021, підтверджується наступними Актами здачі приймання надання послуг: №1 від 05.03.2021 на суму 17 100,00 грн; №2 від 15.03.2021 на суму 5 400,00 грн; №3 від 31.03.2021 на суму 144900,00 грн; №5 від 15.04.2021 на суму 214 650,00 грн; №6 від 30.04.2021 на суму 140 850,00 грн; №8 від 10.05.2021 на суму 23 400,00 грн; №11 від 30.06.2021 на суму 15 750,00 грн; №13 від 31.07.2021 на суму 34 200,00 грн; №16 від 31.08.2021 на суму 865 350 грн; №17 від 16.09.2021 на суму 511 200,00 грн; №22 від 30.09.2021 на суму 541 350,00 грн; №24 від 16.10.2021 на суму 463 950,00 грн; №28 від 31.10.2021 на суму 596 750,00 грн; №31 від 15.11.2021 на суму 375 650,00 грн; №40 від 30.11.2021 на суму 436 150,00 грн; №34 від 16.12.2021 на суму 402 050,00 грн; №39 від 31.12.2021 на суму 305 800,00 грн; №43 від 31.01.2021 на суму 7 700,00 грн (а.с.23-40 т.1).

Позивач зазначає, що з врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за договором становить 4 817 150,00 грн.

01 березня 2021 року між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів Черкаської області укладено договір про надання послуг №2021-01(01) (а.с.53-55 т.1).

Згідно п.1.1. договору ФОП Карвасарський М.М. (виконавець) зобов`язується за завданням замовника (ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів) надати послуги, які споживаються в процесі здійснення замовником господарської діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві належним чином надані послуги.

Послуги надаються згідно із Специфікацією послуг (Додаток №1) за замовленням замовника, прийнятими виконавцем до виконання. Обсяг та загальна вартість наданих послуг визначається на підставі підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг та наданих до нього підтверджуючих документів (п.1.2., п.1.3. договору).

Згідно п.1.5 договору місце та строк надання послуг зазначаються у замовленні замовника, прийнятому виконавцем до виконання.

Пунктами 2.2., 2.3 договору сторони передбачили, що виконавець має право вимагати своєчасної оплати наданих та прийнятих без зауважень послуг. Замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату належним чином наданих послуг за Договором.

Відповідно до п.3.1 договору вартість послуг виконавця визначається сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін вказаних у Специфікації послуг (Додаток № 1 до Договору).

Ціна Договору складається з суми вартості послуг наданих виконавцем (суми всіх підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг) протягом строку дії Договору (п.3.2. договору).

Згідно п.3.5 договору оплата вартості послуг здійснюється замовником у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Валюта платежу - національна грошова одиниця України (гривня).

Відповідно до п.4.3. договору, за несвоєчасну оплату послуг, Замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми, за кожен день прострочення.

01 березня 2021 року сторонами підписано Специфікацію послуг №1 (Додаток № 1 до договору) у якій погодили тип послуг, марку та модель транспорту та вартість машино/годин (а.с.56 т.1).

Надання послуг на виконання вимог договір про надання послуг №2021-01(01) від 01.03.2021, підтверджується наступними Актами здачі приймання надання послуг: №4 від 31.03.2021 на суму 21 600,00 грн; №7 від 30.04.2021 на суму 45 000,00 грн, №9 від 10.05.2021 на суму 5 400,00 грн; №10 від 30.06.2021 на суму 54 000,00 грн; №12 від 31.07.2021 на суму 297 000,00 грн; №14 від 321,08.2021 на суму 307 800,00 грн; №19 від 16.09.2021 на суму 219 600,00 грн; №20 від 30.09.2021 на суму 297 000,00 грн; №23 від 16.10.2021 на суму 297 000,00 грн; №26 від 31.10.2021 на суму 317 700,00 грн; №29 від 15.11.2021 на суму 297 000,00 грн; №32 від 30.11.2021 на суму 297 000,00 грн; №36 від 16.12.2021 на суму 297 000,00 грн; №37 від 31.12.2021 на суму 287 100,00 грн; №42 від 31.01.2022 на суму 247 500,00 грн; №44 від 23.02.2022 на суму 63 000,00 грн; №15 від 31.08.2021 на суму 310 500,00 грн; №18 від 16.09.2021 на суму 204 750,00 грн; №21 від 30.09.2021 на суму 234 000,00 грн; №25 від 16.10.2021 на суму 249 000,00 грн; №27 від 31.10.2021 на суму 195 750,00 грн; №30 від 15.11.2021 на суму 124 500,00 грн; №33 від 30.11.2021 на суму 110 250,00 грн; №35 від 16.12.2021 на суму 96 750,00 грн; №38 від 31.12.2021 на суму 30 000,00 грн (а.с.57-81 т.1).

Позивач зазначає, що заборгованість відповідача за договором становить 4 906 200,00 грн.

19 вересня 2022 року між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", м.Канів Черкаської області укладено договір оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 (а.с.98-101 т.1).

Орендодавець протягом дії Договору надає орендарю в оренду (тимчасове оплатне користування) транспортні засоби (надалі - Обладнання), які є об`єктом власності орендодавця (п.1.1. договору).

Пунктом.2.3 договору сторонами встановлено, що місце передачі обладнання в оренду і прийняття з оренди узгоджується сторонами шляхом обміну інформацією за допомогою листування/або засобами інтернет зв`язку/або за допомогою телефону/чи в інший прийнятний для сторін спосіб та вказується в Акті приймання-передачі обладнання в оренду.

Згідно пунктів 4.1., 4.2 договору вартість орендної плати визначається Сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, з урахуванням цін зазначених у Специфікації (Додаток № 1 до Договору). Загальна ціна Договору складається з суми орендної плати (суми всіх підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг) протягом строку дії Договору.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що оплата орендної плати здійснюється орендарем у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Валюта платежу - національна грошова одиниця України (гривня).

Відповідно до пунктів 5.1.6, 5.2.1 договору орендодавець зобов`язаний в термін до 5 (п`яти) календарних днів, скласти, підписати та надати Орендарю для розгляду два примірники Актів приймання-передачі наданих послуг та документи визначені в п.4.3. договору. Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Згідно п.6.1. договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України за невиконання та неналежне виконання умов цього Договору.

19 вересня 2022 між сторонами підписано Специфікацію (Додаток № 1 до Договору) у якій визначено перелік обладнання; що передається в оренду, його короткі технічні характеристики, вартість орендної плати, залучення персоналу (а.с. 102 т.1).

19 вересня 2022 року сторони підписали Акт прийняття-передачі обладнання (а.с. 19 т.1).

Надання в оренду вантажних автомобілів на виконання вимог договору оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022 підтверджується наступними Актами здачі приймання надання послуг: №50 від 30.09.2022 на суму 35 960,00 грн; №51 від 31.10.2022 на суму 466 860,00 грн; №52 від 16.11.2022 на суму 269 080,00 грн; №53 від 30.11.2022 на суму 186 000,00 грн; №54 від 09.12.2022 на суму 208 940,00 грн (а.с.104-108 т.1).

Позивач зазначає, що з врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за договором становить 855 600,00грн.

Поряд з цим, у зв`язку із неналежним виконанням умов вищевказаних договорів позивач нарахував відповідачу 2 472 182,39 грн - інфляційних втрат, 585 582,94 грн - 3% річних, 7 794 960,40 грн пені.

Враховуючи вищевикладене, Фізична особа-підприємець Карвасарський Микола Миколайович звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво про стягнення 21 431 675,73 грн, з яких: 10 578 950,00 грн - основного боргу, 2 472 182,39 грн - інфляційних втрат, 585 582,94 грн - 3% річних, 7 794 960,40 грн - пені у зв`язку із неналежним виконанням умов договору оренди транспортних засобів №20/01/2021-О від 20.01.2021, договору про надання послуг №2021-01(01) від 01.03.2021 та договору оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 у справі №924/1073/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" на користь Фізичної особи-підприємця Карвасарського Миколи Миколайовича 10 578 950,00 грн основного боргу, 2 459 575,86 грн інфляційних втрат, 585 569,17 грн 3% річних, 406 450,24 грн пені, судовий збір у розмірі 252 100,80 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" оскаржуваного рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 у справі №924/1073/23 в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій, а саме 406 450,24 грн пені та просить суд скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір штрафних санкцій.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво", суд апеляційної інстанції здійснює перегляд оскаржуваного рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 у справі №924/1073/23 в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 406 450,24 грн.

Отже, щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення 7 794 960,40 грн пені у зв`язку із неналежним виконанням умов договору оренди транспортних засобів №20/01/2021-О від 20.01.2021, договору про надання послуг №2021-01(01) від 01.03.2021 та договору оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022, колегія суддів враховує наступне.

Насамперед, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернутись до визначених законом загальних правил визначення неустойки, підстав, умов та правил для її застосування, що врегульовані положеннями ГК України та ЦК України.

Визначення неустойки, що наведене в частині першій статті 549 ЦК України, передбачає як одну із умов для її застосування порушення зобов`язання, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

Однією з підстав для виникнення зобов`язання є договір та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 цього Кодексу).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України.

Зміст договору, що є обов`язковим для виконання його сторонами (частина перша статті 629 цього Кодексу) становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Частиною першою статті 548 цього Кодексу передбачені загальні умови забезпечення виконання зобов`язання. Одна з цих умов передбачає забезпечення виконання зобов`язання (основного зобов`язання), якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка (частина перша статті 546 ЦК України).

Поряд з цим, за змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України та статті 216 ГК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

При цьому за приписами частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

На відміну від положень ЦК України, які штраф та пеню визначають як види неустойки в залежності від правил обчислення (частини друга та третя статті 549 цього Кодексу), а неустойку і як вид забезпечення виконання зобов`язання, і як правовий наслідок порушення зобов`язань, встановлених законом або договором, положення ГК України визначають неустойку, штраф та пеню як господарські санкції у вигляді грошової суми - штрафні санкції, суму яких учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже сплату неустойки як один із видів забезпечення виконання зобов`язання, встановлених договором або законом, та як один із встановлених договором або законом правових наслідків порушення зобов`язання передбачено лише нормами ЦК України (пункт 3 частини першої статті 611 цього Кодексу).

Неустойка як господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань започатковує визначеність у правовідносинах за зобов`язаннями, а саме - відповідальність має настати щонайменше в межах неустойки. Тобто неустойка підсилює дію засобів цивільно-правової відповідальності, робить їх достатньо визначеними, перетворюючи в необхідний, так би мовити, невідворотній наслідок правопорушення. Отже неустойка стає оперативним засобом реагування у разі порушення або неналежного виконання зобов`язання, яким можна скористатись як тільки було порушено зобов`язання, не чекаючи викликаних ним негативних наслідків. Зокрема, задля прагнення учасників зобов`язання до дійсно оперативного, негайного використання свого права на неустойку для неї встановлений спеціальний скорочений строк позовної давності: позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Тобто неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми. При цьому для деяких видів зобов`язань неустойка встановлюється законом іншим нормативно-правовим актом безпосередньо, а тому сторони відповідно зобов`язання підпорядковуються існуючим правилам про неустойку стосовно як її розміру, так і порядку та умов про її стягнення, хоча при цьому не укладають не тільки угоди про неустойку, але і безпосередньо договору.

Так, законодавець в ГК України, встановлюючи правила визначення розміру штрафних санкцій (зокрема і неустойки, стаття 231 цього Кодексу) та встановлюючи також як і ЦК України відмінності між порядками обчислення штрафу та пені (частина друга цієї статті Кодексу), уточнює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором (частина четверта статті 231 ГК України).

Щодо застосування наведених положень статті 231 ГК України суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції, викладеної у пункті 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 та у постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21: господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

У зв`язку із викладеним суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування:

- характером неустойки (договірний або встановлений законом);

- підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано);

- складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових;

- умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків.

Отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, 20 січня 2021 року між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" укладено договір оренди транспортних засобів № 20/01/2021-0.

Судом першої інстанції встановлено, що з врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за вказаним договором становить 4 817 150,00 грн. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 4 817 150,00 грн основного боргу за договором оренди транспортних засобів №20/01/2021-0 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за договором оренди транспортних засобів №20/01/2021-0 від 20.01.2021 року зокрема, 3 739 112,14 грн пені.

Проте, умовами договору оренди транспортних засобів №20/01/2021-0 від 20.01.2021 не передбачено стягнення штрафних санкцій, а отже відсутні правові підстави у позивача для нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі 3 739 112,14 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог в частині стягнення 3 739 112,14 грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором оренди транспортних засобів №20/01/2021-0 від 20 січня 2021 року.

19 вересня 2022 року між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" укладено договір оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2.

Судом першої інстанції встановлено, що з врахуванням часткової оплати послуг заборгованість відповідача за вказаним договором становить 855 600,00 грн. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 855 600,00 грн основного боргу за договором оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача за договором оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 зокрема, 298 592,34 грн пені.

Однак, як вбачається з умов договору оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 сторонами не передбачено стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог в частині стягнення 298 592,34 грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором оренди транспортних засобів №19-09/22-О-2 від 19.09.2022 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 01.03.2021 між ФОП Карвасарським М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" укладено договір про надання послуг №2021-01(01).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не виконані зобов`язання з оплати заборгованості за договором про надання послуг №2021-01(01) в сумі 4 906 200,00 грн. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 4 906 200,00 грн основного боргу за вказаним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Поряд з цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача, зокрема 3 757 255,92 грн пені згідно поданого розрахунку за визначені ним періоди.

Пунктом 3.5 договору про надання послуг №2021-01(01), сторони передбачили, що оплата вартості послуг здійснюється замовником у безготівковій формі протягом 10 (десяти) робочих днів після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Згідно із ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.4.3. договору про надання послуг №2021-01(01), за несвоєчасну оплату послуг, замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми, за кожен день прострочення.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції враховано, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі №914/508/17, від 12.03.2020 у справі №907/65/18, від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі №914/508/17.

Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за договором про надання послуг №2021-01(01) буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що дія Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX фактично надавала можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців, оскільки під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 ГК України було продовжено на строк дії такого карантину.

Проте, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 „Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на всій території України з 1 липня 2023 року карантин скасований.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, здійснивши власний перерахунок (за допомогою системи „Законодавство") за визначені у розрахунку до договору №2021-01(01) від 01.03.2021 позивачем початки перебігу періодів та зважаючи на їх закінчення датою 01.07.2023, дійшов висновку, що обґрунтованим та арифметично вірним буде нарахування пені в розмірі 3 182 852,29 грн.

З метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду обставин справи, колегією суддів перевірено правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені, а саме здійснено розрахунки з врахуванням положень пунктів 3.5 та 4.3 договору про надання послуг №2021-01(01) та те, що надання послуг на виконання вимог договір про надання послуг №2021-01(01) від 01.03.2021, підтверджується наступними Актами здачі приймання надання послуг: №4 від 31.03.2021 на суму 21 600,00 грн; №7 від 30.04.2021 на суму 45 000,00 грн, №9 від 10.05.2021 на суму 5 400,00 грн; №10 від 30.06.2021 на суму 54 000,00 грн; №12 від 31.07.2021 на суму 297 000,00 грн; №14 від 321,08.2021 на суму 307 800,00 грн; №19 від 16.09.2021 на суму 219 600,00 грн; №20 від 30.09.2021 на суму 297 000,00 грн; №23 від 16.10.2021 на суму 297 000,00 грн; №26 від 31.10.2021 на суму 317 700,00 грн; №29 від 15.11.2021 на суму 297 000,00 грн; №32 від 30.11.2021 на суму 297 000,00 грн; №36 від 16.12.2021 на суму 297 000,00 грн; №37 від 31.12.2021 на суму 287 100,00 грн; №42 від 31.01.2022 на суму 247 500,00 грн; №44 від 23.02.2022 на суму 63 000,00 грн; №15 від 31.08.2021 на суму 310 500,00 грн; №18 від 16.09.2021 на суму 204 750,00 грн; №21 від 30.09.2021 на суму 234 000,00 грн; №25 від 16.10.2021 на суму 249 000,00 грн; №27 від 31.10.2021 на суму 195 750,00 грн; №30 від 15.11.2021 на суму 124 500,00 грн; №33 від 30.11.2021 на суму 110 250,00 грн; №35 від 16.12.2021 на суму 96 750,00 грн; №38 від 31.12.2021 на суму 30 000,00 грн.

Так, щодо заборгованості 21 600,00 грн за період з 15.04.2021 по 30.06.2023 (15.04.2021 - 15.04.2021 : 6,50 (облікова ставка НБУ) 21 600,00 (Сума боргу) x (2 x 6,50 : 365) x 1 днів (прострочення) : 100); 16.04.2021 - 22.07.2021 : 7,50 (облікова ставка НБУ) 21 600,00 (Сума боргу) x (2 x 7,50 : 365) x 98 днів (прострочення) : 100); 23.07.2021 - 09.09.2021 : 8,00 (облікова ставка НБУ) 21 600,00 (Сума боргу) x (2 x 8,00 : 365) x 49 днів (прострочення) : 100); 10.09.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 21 600,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 91 днів (прострочення) : 100); 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 21 600,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100); 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 21 600,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100); 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 21 600,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 15 907,07 грн.

Щодо заборгованості 45 000,00 грн за період з 15.05.2021 по 30.06.2023 (15.05.2021 - 22.07.2021 : 7,50 (облікова ставка НБУ) 45 000,00 (Сума боргу) x (2 x 7,50 : 365) x 69 днів (прострочення) : 100); 23.07.2021 - 09.09.2021 : 8,00 (облікова ставка НБУ) 45 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,00 : 365) x 49 днів (прострочення) : 100); 10.09.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 45 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 91 днів (прострочення) : 100); 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 45 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100); 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 45 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100); 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 45 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 32 587,40 грн.

Щодо заборгованості 5 400,00 грн за період з 25.05.2021 по 30.06.2023 (25.05.2021 - 22.07.2021 : 7,50 (облікова ставка НБУ) 5 400,00 (Сума боргу) x (2 x 7,50 : 365) x 59 днів (прострочення) : 100); 23.07.2021 - 09.09.2021 : 8,00 (облікова ставка НБУ) 5 400,00 (Сума боргу) x (2 x 8,00 : 365) x 49 днів (прострочення) : 100); 10.09.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 5 400,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 91 днів (прострочення) : 100); 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 5 400,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100); 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 5 400,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100); 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 5 400,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 3 888,30 грн.

Щодо заборгованості 54000,00 грн за період 15.07.2021 по 30.06.2023 (15.07.2021 - 22.07.2021 : 7,50 (облікова ставка НБУ) 54 000,00 (Сума боргу) x (2 x 7,50 : 365) x 8 днів (прострочення) : 100); 23.07.2021 - 09.09.2021 : 8,00 (облікова ставка НБУ) 54 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,00 : 365) x 49 днів (прострочення) : 100); 10.09.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 54 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 91 днів (прострочення) : 100); 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 54 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100); 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 54 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100); 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 54 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 37 751,18 грн.

Щодо заборгованості 297000,00 грн за період 14.08.2021 по 30.06.2023 (14.08.2021 - 09.09.2021 : 8,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,00 : 365) x 27 днів (прострочення) : 100; 10.09.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 91 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 203 790,82 грн.

Щодо заборгованості 307800,00 грн за період 15.09.2021 по 30.06.2023 (15.09.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 307 800,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 86 днів (прострочення) : 100); 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 307 800,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100); 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 307 800,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100); 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 307 800,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 206 841,60 грн.

Щодо заборгованості 310500,00 грн за період 15.09.2021 по 30.06.2023 (15.09.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 310 500,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 86 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 310 500,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 310 500,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 310 500,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 208 656,00 грн.

Щодо заборгованості 204750,00 грн за період 01.10.2021 по 30.06.2023 (01.10.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 204 750,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 70 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 204 750,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 204 750,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 204 750,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 136 066,19 грн.

Щодо заборгованості 219600,00 грн за період 01.10.2021 по 30.06.2023 (01.10.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 219 600,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 70 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 219 600,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 219 600,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 219 600,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 145 934,73 грн.

Щодо заборгованості 297000,00 грн за період 15.10.2021 по 30.06.2023 (15.10.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 56 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 195 434,14 грн.

Щодо заборгованості 234000,00 грн за період 15.10.2021 по 30.06.2023 (15.10.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 234 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 56 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 234 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 234 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 234 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 153 978,41 грн.

Щодо заборгованості 297000,00 грн за період 30.10.2021 по 30.06.2023 (30.10.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 41 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 193 359,21 грн.

Щодо заборгованості 249000,00 грн за період 30.10.2021 по 30.06.2023 (30.10.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 249 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 41 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 249 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 249 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 249 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 162 109,23 грн.

Щодо заборгованості 317700,00 грн за період 13.11.2021 по 30.06.2023 (13.11.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 317 700,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 27 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 317 700,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 317 700,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 317 700,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 204 764,18 грн.

Щодо заборгованості 195750,00 грн за період 13.11.2021 по 30.06.2023 (13.11.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 195 750,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 27 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 195 750,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 195 750,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 195 750,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 126 164,90 грн.

Щодо заборгованості 297000,00 грн за період 30.11.2021 по 30.06.2023 (30.11.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 10 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 189 071,01 грн.

Щодо заборгованості 124500,00 грн за період 30.11.2021 по 30.06.2023 (30.11.2021 - 09.12.2021 : 8,50 (облікова ставка НБУ) 124 500,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 10 днів (прострочення) : 100; 10.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 124 500,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 124 500,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 124 500,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 79 257,04 грн.

Щодо заборгованості 297000,00 грн за період 15.12.2021 по 30.06.2023 (15.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 37 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 186 955,40 грн.

Щодо заборгованості 110250,00 грн за період 15.12.2021 по 30.06.2023 (15.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 110 250,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 37 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 110 250,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 110 250,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 69 400,11 грн.

Щодо заборгованості 96750,00 грн за період 31.12.2021 по 30.06.2023 (31.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 96 750,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 21 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 96 750,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 96 750,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 60 138,74 грн.

Щодо заборгованості 297000,00 грн за період 31.12.2021 по 30.06.2023 (31.12.2021 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 21 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 297 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 184 611,95 грн.

Щодо заборгованості 287100,00 грн за період 15.01.2022 по 30.06.2023 (15.01.2022 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 287 100,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 6 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 287 100,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 287 100,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 176 334,46 грн.

Щодо заборгованості 30000,00 грн за період 15.01.2022 по 30.06.2023 (15.01.2022 - 20.01.2022 : 9,00 (облікова ставка НБУ) 30 000,00 (Сума боргу) x (2 x 9,00 : 365) x 6 днів (прострочення) : 100; 21.01.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 30 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 133 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 30 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 18 425,75 грн.

Щодо заборгованості 247500,00 грн за період 15.02.2022 по 30.06.2023 (15.02.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 247 500,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 108 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 247 500,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 147 889,73 грн.

Щодо заборгованості 63000,00 грн за період 10.03.2022 по 30.06.2023 (10.03.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 63 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 85 днів (прострочення) : 100; 03.06.2022 - 30.06.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 63 000,00 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 393 днів (прострочення) : 100) розмір пені становить 36 850,68 грн.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що нарахування пені за договором про надання послуг №2021-01(01) становить 3 176 168,23 грн., а не 3 182 852,29 грн, як зазначає суд першої інстанції.

Отже, оскільки судом встановлений факт порушення відповідачем зобов`язань по оплаті наданих послуг у передбачені договором про надання послуг №2021-01(01) строки, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за невиконання зобов`язань за договором про надання послуг №2021-01(01) з урахуванням розрахунку здійсненого судом апеляційної інстанції у розмірі 3 176 168,23 грн. підлягають задоволенню.

Разом з тим, враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності сторін, періоди прострочення, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, суд першої інстанції на підставі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України зменшив розмір пені та стягнув з відповідача 406 450,24 грн пені.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для зменшення розміру пені, колегія суддів зазначає наступне.

У постановах Верховного Суду від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 14.08.2018 у справі №903/827/17, від 30.08.2018 у справі №925/1587/17 викладено правову позицію, відповідно до якої частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі статтею 233 Господарського кодексу України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Згідно з частиною першою статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічні положення також містить частина третя статті 551 ЦК України, положення якої України надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).

Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

У цих висновках суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.04.2023 у справі №199/3152/20 з посиланням на висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, (провадження № 12-79гс19) (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, (провадження № 14-623цс18) (пункт 85).

У визначенні підстав для зменшення розміру неустойки суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Так, положеннями статті 3 ЦК України регламентовано загальні засади цивільного законодавства, якими, згідно з пунктами 3, 6 частини першої цієї статті ЦК України, є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність є не тільки однією з основоположних засад цивільного законодавства, а також імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20.

Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості.

А тому, в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності, може бути застосований також закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) і як норма прямої дії, і як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

У наведених висновках суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (911/2223/20).

З огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі №910/11733/18).

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 11.07.2023 у справі №903/486/22 також зауважує, що застосоване у частині третій статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).

Поряд з викладеним суд апеляційної інстанції зазначає, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

Крім цього категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (вказаний висновок сформульований в постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20).

Водночас, як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі №918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі №922/2141/21, від 05.04.2023 у справі №910/18718/21).

А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

Таким чином, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 09.11.2023 у справі №902/919/22).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції було подано заяву про зменшення штрафних санкцій на підставі ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" просило зменшити розмір штрафних санкцій до розміру фактично завданих позивачу збитків (а.с. 176-178 т.1).

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що зміст вказаної заяви про зменшення штрафних санкцій максимально повторюється в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 у справі №924/1073/23 в частині стягнення штрафних санкцій.

Таким чином, обґрунтовуючи свою позицію стосовно наявності підстав для зменшення неустойки відповідач посилається на наступні обставини.

Збройна військова агресія Російської Федерації проти України, введення військового стану на всій території України фактично унеможливлює проведення будівельних робіт на об`єктах автодорожнього господарства та відповідно і отримання грошових коштів за виконані роботи та надані послуги, а також спричинила і унеможливлених виконання взятих на себе зобов`язань фінансового характеру.

У зв`язку зі збройною військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України було оголошено про введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

В свою чергу 28.02.2022 року навіть Торгово-промисловою палатою України (далі ТПП України) розміщено офіційний лист №2024/02.0-7.1, адресований усім, кого це стосується, яким ТПП України засвідчила, що зазначені вище обставини (військова агресія Російської Федерації проти України) з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже, відповідач вважає, що зазначені обставини через їх надзвичайність, невідворотність стали для відповідача форс-мажорними обставин (обставини непереборної сили) та спричинили неможливим у встановлений термін виконувати відповідачем зобов`язання.

Колегія суддів відзначає, що приписами ст. 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно п.4.4 договору про надання послуг №2021-01(01), сторона звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов договору, якщо доведе відсутність своєї вини внаслідок випадку чи дії обставин непереборної сили, згідно з статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислову палату України».

З аналізу наведеного вбачається, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок, доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda.pdf, та адресований Всім кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Поряд з цим, відповідно до п. 2 розпорядження ТТП України від 25.02.2022 №3 "Про процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану на території України" що розміщений в мережі Інтернет https://ucci.org.ua/uploads/files/62989f8bb62c.pdf установлено, що тимчасово, на період воєнного стану на території України до припинення або скасування воєнного стану на території України, уповноважені регіональні торгово-промислові палати, мають право за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб, засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, в тому числі передбачених п. 4.2 Регламенту засвідчення Торгово-промислового палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс мажорних обставин, який затверджено рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 за №44 (5) (із змінами та доповненнями).

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 18.12.2014 за №44 (5) (із змінами і доповненнями) (далі за текстом - Регламент).

Суд звертає увагу, що надання сертифікату Торгово-промисловою палатою України, отриманого у встановленому законодавством порядку, є обов`язковою умовою, оскільки сам лише факт існування форс-мажорних обставин, або лист ТПП України, не звільняє від виконання зобов`язання автоматично. При видачі сертифікату Торгово-промислова палата України засвідчує не тільки форс-мажорні обставини, але і їх безпосередній вплив на конкретне зобов`язання (договір), у якому заявник є стороною (причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань).

Таким чином, порівнюючи лист ТПП України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 з правилами засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в регламенті, суд апеляційної інстанції встановив, що у Законі та регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не шляхом розміщення на сайті ТПП України загального листа.

Отже лист ТПП України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 в силу приписів Закону України "Про торгово-промислові палати України" та положень Регламенту засвідчення Торгово-промислового палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс мажорних обставин, який затверджено Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 за №44 (5) не є офіційним документом Торгово-промислової палати України, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) сторони у даних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

У постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі №922/999/22 викладено наступні висновки:

- лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, на який посилався скаржник у судах попередніх інстанцій, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні";

- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку;

- сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-можором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання;

- той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи наведені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, оскільки цей лист не є сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.08.2023 року у справі №916/1788/22.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем з дотриманням вимог пункту 4.4 договору про надання послуг №2021-01(01), необхідно було надати позивачу копію сертифікату про форс-мажорні обставини.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України або Регіональною торгово-промисловою палатою для Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" форс-мажорних обставин, які об`єктивно унеможливили виконання товариством зобов`язань щодо оплати послуг за договором про надання послуг №2021-01(01).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Водночас, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Розділом 4 «Відповідальність сторін» договором про надання послуг №2021-01(01) не встановлено такої умови, як те, що ненадання сертифікату в певний строк позбавляє сторону договору посилатися на настання форс-мажорних обставин, як на підставу звільнення від відповідальності.

Проте, колегія суддів відзначає, що відсутність передбачених умовами договору юридичних наслідків порушення строків повідомлення стороною договору свого контрагента про настання форс-мажорних обставин не свідчить про те, що таке повідомлення про форс-мажор не має бути здійснено (направлено) іншій стороні взагалі.

Водночас, колегія суддів враховує, що сертифікат Торгово-промислової палати не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставини форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі №905/55/21).

Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Отже, окрім наявності обставин непереборної сили, для звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе за Договором зобов`язань відповідач має довести, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості виконання ним обов`язків по оплаті наданих послуг.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17.

Так, зокрема відповідач в обґрунтування неможливості виконати договірне зобов`язання по оплаті товару посилається на наявність наступних форс-мажорних обставин:

- 15 березня 2022 року у відповідності до положень статті 10 Закону № 2136-IX від 15.03.2022 та відповідно до наказу № 02-К/20 у відповідача було оголошено простой;

- збройна військова агресія російської федерації проти України, введення військового стану на всій території України тимчасово унеможливило проведення будівельних робіт на об`єктах автодорожнього господарства та відповідно і отримання грошових коштів за виконані роботи та надані послуги, а також спричинила і унеможливлення виконання взятих на себе зобов`язань фінансового характеру. Майже всі видатки бюджету було спрямовано на потреби ЗСУ;

- головний офіс відповідача знаходиться в м. Києві, який під час збройної агресії перебував в облозі, що унеможливило виконання працівниками в повному обсязі своїх функціональних обов`язків, через що, робота відповідача була фактично призупинена.

В свою чергу, колегія суддів дослідивши, чи дійсно такі обставини, на які посилається відповідач, є такими, що об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати наданих послуг за договором про надання послуг №2021-01(01) від 01 березня 2021 року, дійшла наступних висновків.

Колегія суддів зауважує, що договір про надання послуг №2021-01(01) від 01 березня 2021 року було укладено сторонами до запровадження на території України воєнного стану, а відтак сторони мали усвідомлювати необхідність його виконання.

Так, надання послуг згідно договору про надання послуг №2021-01(01) від 01 березня 2021 року відбувалися до введення воєнного стану в державі. Поряд з цим, судова колегія відзначає, що у випадку неможливості відповідачем через бойові дії в державі здійснювати підприємницьку діяльність, останній не був позбавлений можливості, звернутися до позивача щодо зміни умови договору щодо порядку та строків оплати послуг. Натомість відповідач отримав позивачем послуги, однак не сплатив за них.

Згідно приписів ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Твердження відповідача, що призупинення діяльності товариства з підстав облоги м.Києва унеможливило виконання працівниками в повному обсязі своїх функціональних обов`язків, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідачем не надано, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження вищевказаних обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не надав належних та допустимих у розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем за договором про надання послуг №2021-01(01) від 01 березня 2021 року, як і не довів причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг №2021-01(01) від 01 березня 2021 року, а тому доводи відповідача про неможливість виконання зобов`язань щодо оплати отриманих послуг через вплив форс-мажорних обставин саме для цього конкретного випадку, суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності сторін, періоди прострочення, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України, цілком обґрунтовано виснував про можливість зменшення розміру пені до 406 450,24 грн, що в свою чергу становить 12,8% від пені в розмірі 3 176 168,23 грн, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності.

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 406 450,24 грн пені.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що неправильне встановлення судом першої інстанції за результатами перерахунку заявленого позивачем розміру пені, який за його розрахунком становить 3 182 852,29 грн і який в свою чергу за перерахунком суду апеляційної інстанції становить 3 176 168,23 грн, не призвело до ухвалення незаконного рішення у даній справі в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 406 450,24 грн пені, а тому відповідно до ст. 277 ГПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовують вищевикладених обставин справи та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі, що позивач завідомо не звертався з позовом до відповідача аби маніпулюючи шляхом застосування штрафних санкцій, індексу інфляції та 3% річних отримати невиправдані додаткові прибутки за рахунок відповідача, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки звернення до суду є правом сторони, а не обов`язком.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 в частині стягнення штрафних санкцій у справі №924/1073/23 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 в частині стягнення штрафних санкцій у справі №924/1073/23 без змін.

2. Справу №924/1073/23 повернути Господарському суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "15" квітня 2024 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.