ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/9980/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 (головуючий - Агрикова О.В., судді - Мальченко А.О., Кравчук Г.А.) і рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 (суддя Пукас А.Ю.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Тутковський»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал», 2) державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстратор" Столярова Едуарда Олеговича, 3) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - 1) Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта», 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані Рішення»,

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

і за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору -- Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта»

до Акціонерного товариства «Банк «Український капітал»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - 1) Приватного акціонерного товариства «Тутковський», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані Рішення»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1) державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Реєстратор" Столярова Едуарда Олеговича, 2) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

(відповідно до статті 216 ГПК України в судовому засіданні 27.03.2024 було оголошено перерву до 10.04.2024).

(за участю представників: позивача - Войцеховський М.Ю.; відповідача-1 - Пекар А.О.; третьої особи - Борисенко Д.В.)

Фактичні обставини

1. 20.02.2013 між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (далі - Банк «УПБ») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані Рішення» (позичальник) укладено кредитний договір № 710 (далі - Кредитний договір) про відкриття кредитної лінії в межах суми 16 000 000 грн на поповнення обігових коштів зі строком кредитування до 17.02.2016.

2. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором 16.04.2013 між Банком «УПБ» (іпотекодержатель) та Приватним акціонерним товариством «Тутковський2 ( далі - ПрАТ «Тутковський», іпотекодавець, позивач) укладено іпотечний договір (далі - Іпотечний договір), за яким в іпотеку передано майновий комплекс загальною площею 8 595,40 м кв у м. Києві по вул. Дубровицькій, 28 (далі - майновий комплекс, спірні об`єкти нерухомості).

3. Постановою правління Національного банку України (НБУ) від 15.01.2015 № 73/БТ запроваджено особливий режим контролю за діяльністю Банку «УПБ» до повного виконання зобов`язань перед НБУ за кредитним договором.

4. 29.04.2015 між Банком «УПБ» (продавець) та Акціонерним товариством «Банк «Український капітал» (далі - Банк «УК», відповідач-1, покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги (далі - Договір купівлі-продажу) за Кредитним договором (заборгованість кредиту - 5 133 263 грн, проценти - 138 668,43 грн); договори забезпечення - договір поруки № 710-1 від 20.02.2013 та Іпотечний договір; купівельна ціна - 5 396 480,81 грн.

5. Здійсненню відповідачем-1 оплати за Договором купівлі-продажу передувало перерахування 30.04.2015 Банком «УПБ» на рахунок Банку «УК» коштів в сумі 17 700 00 грн за SWAP-угодами обміну валюти №T10861USD/1 та №150427/00162872. Ці кошти Банк «УК» одразу ж перерахував з власного рахунку, відкритого в Банку «УПБ», на рахунок останнього з призначенням платежу «придбання кредитного портфелю зг. Дог. Купівлі-продажу прав вимоги від 29.04.2015».

6. На виконання Договору купівлі-продажу нотаріус Войтовський В.С. 06.05.2015 прийняв рішення про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) в частині записів про іпотеку щодо іпотекодержателя майнового комплексу.

7. Постановою правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ Банк «УПБ» віднесено до категорії проблемних із встановленням обмежень в його діяльності.

8. 07.05.2015 Банк «УК» повідомив ПрАТ «Тутковський» про відступлення прав вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором на підставі Договору купівлі-продажу.

9. На підставі постанови правління НБУ від 28.05.2015 № 348 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) ухвалено рішення від 28.05.2015 № 107 про запровадження тимчасової адміністрації у Банку «УПБ» з 29.05.2015.

10. Наказом тимчасової адміністрації Банку «УПБ» від 28.08.2015 № 243/Та у зв`язку з виявленням нікчемного правочину - Договору купівлі-продажу поновлено в операційних системах Банку бухгалтерський облік за рахунками з обліку кредиту за Кредитним договором та відновлено нарахування процентів з 30.04.2015 за користування кредитом.

11. Листом від 28.09.2015 № 01-10/5090 Банк «УПБ» повідомив Банк «УК» про нікчемність Договору купівлі-продажу та просив повернути всі документи, отримані за цим договором.

12. Також 28.09.2015 уповноважена особа Фонду повідомила позичальника та ПрАТ «Тутковський» про нікчемність Договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим зазначила, що всі зобов`язання за Кредитним договором та Іпотечним договором слід виконувати на користь Банку «УПБ».

13. 22.12.2018 Банк «УК» направив позивачу вимогу про усунення порушення з вимогою погасити заборгованість ТОВ «Тутковський Інтегровані Рішення» за Кредитним договором у розмірі 28 016 810,53 грн.

14. Водночас 21.01.2019 ПрАТ «Тутковський» повідомив Банк «УК» про свою незгоду із розміром заборгованості, просив утриматися від дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за ціною нижчою, ніж 106 253 000 грн.

15. За заявою Банку «УК» державний реєстратор 08.05.2019 прийняв рішення щодо державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно, що належить ПрАТ «Тутковський» та зареєстрував за Банком «УК» право власності на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

16. 24.02.2020 за результатом аукціону з реалізації активів Банку «УПБ» між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ФК «Інвестохіллс Веста») укладено договори № 80 та № 80/1 про відступлення прав вимоги та майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, відповідно до яких Банк «УПБ» відступив на користь ФК «Інвестохіллс Веста» у тому числі права вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором.

17. У подальшому за ланцюгом правочинів відповідні права вимоги та майнові права, у тому числі за Кредитним договором та Іпотечним договором, були набуті Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта» (далі - ТОВ «Сіфанта», третя особа).

Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову

18. ПрАТ «Тутковський» звернулось до суду з позовом до Банку «УК», державного реєстратора Столярова Едуарда Олеговича (далі - Реєстратор), приватного нотаріуса Войтовського Валентина Сергійовича (далі - Нотаріус), в якому просило застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом:

- визнання недійсними рішень Нотаріуса (індексні номери 21117553, 21116572, 21120298, 21121742, 21121412, 21122164 від 06.05.2015) про внесення змін до записів про іпотеку: 695267, 694730, 694207, 693615, 692602, 691124 на підставі Договору купівлі-продажу та заміну іпотекодержателя: Банк «УПБ» на Банк «УК» (далі - спірні реєстраційні дії щодо заміни іпотекодержателя);

- визнання недійсними рішень Реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексні номери 46767529, 46767191, 46766926, 46766068, 46769370, 46769806 від 08.05.2019) про державну реєстрацію права власності за Банком «УК» на об`єкти нерухомого майна згідно наведеного позивачем переліку, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Дубровицька, 28 (далі - спірні об`єкти нерухомості); та скасувати в Реєстрі записи про право власності: 31457646, 31457310, 31457082, 31456270, 31459401, 31459788 від 08.05.2019 (далі - спірні реєстраційні дії про реєстрацію права власності Банку «УК»);

- відновлення реєстрації за позивачем права власності на спірні об`єкти нерухомості.

19. Позов обґрунтовано тим, що у зв`язку з нікчемністю Договору купівлі-продажу право іпотекодержателя за Іпотечним договором фактично не переходило до Банку «УК», а тому підлягають скасуванню прийняті на його підставі рішення Нотаріуса про внесення змін до записів про іпотеку щодо заміни іпотекодержателя. Крім того, внаслідок вчинених Реєстратором протиправних реєстраційних дій позивач незаконно позбавлений права власності на спірні об`єкти нерухомості, які були предметом іпотеки. У зв`язку з чим підлягає відновленню реєстрація права власності на іпотечне майно за позивачем.

20. Третя особа ТОВ «Сіфанта» заявила самостійні вимоги щодо предмета спору і просила:

- зобов`язати Банк «УК» передати ТОВ «Сіфанта» оригінали: Кредитного договору з усіма додатковими угодами та Іпотечного договору з усіма додатковими договорами і доповненнями; договору поруки від 20.02.2013 № 710-1, укладеного з ПрАТ "Тутковський";

- визнати за третьою особою право вимоги за Кредитним договором;

- скасувати зміни в Реєстрі до записів про іпотеку щодо спірних об`єктів нерухомості: 695267, 694730, 694207, 693615, 692602, 691124 від 17.04.2013, внесені за рішенням Нотаріуса (індексні номери 21117553, 21116572, 21120298, 21121742, 21121412, 21122164 від 06.05.2015);

- скасувати зміни до записів про обтяження (заборону на нерухоме майно): 685269, 685306, 685223, 685155, 684915, 684742 у Реєстрі від 16.04.2013, внесені Нотаріусом 06.05.2015 на підставі Договору купівлі-продажу, за якими обтяжувача Банк «УПБ» змінено на Банк «УК» щодо спірних об`єктів нерухомості;

- поновити у Реєстрі записи про Банк «УПБ» як іпотекодержателя і обтяжувача за Іпотечним договором щодо спірних об`єктів нерухомості;

- визнати ТОВ «Сіфанта» іпотекодержателем і обтяжувачем спірних об`єктів нерухомості та внести до Реєстру відповідні відомості про зміну іпотекодержателя та обтяжувача;

- скасувати записи про право власності 31457646, 31457310, 31457082, 31456270, 31459401, 31459788 від 08.05.2019 в Реєстрі, внесені Реєстратором (рішення індексні номери 46767529, 46767191, 46766926, 46766068, 46769370, 46769806 від 08.05.2019), за якими зареєстровано право власності Банку «УК» на спірні об`єкти нерухомості;

- поновити записи про право власності в Реєстрі на спірні об`єкти нерухомості за ПрАТ «Тутковський».

21. ТОВ «Сіфанта» вказує на набуття прав іпотекодержателя за Іпотечним договором та Кредитним договором на підставі укладених з Банком «УПБ» у 2020 році договорів про відступлення прав вимоги та майнових прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з огляду на нікчемність Договору купівлі-продажу підлягають скасуванню внесені до Реєстру записи про зміну іпотекодержателя і обтяжувача речових прав на нерухоме майно щодо предметів іпотеки, а в подальшому й записи про проведену державну реєстрацію права власності за Банком «УК». У свою чергу відомості про Банк «УПБ» підлягають поновленню в Реєстрі, як і внесенню нові відомості щодо дійсного та належного кредитора, іпотекодержателя та обтяжувача спірних об`єктів нерухомості, яким є ТОВ «Сіфанта».

Узагальнений зміст та обґрунтування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

22. Справа розглядалась судами неодноразово.

23. Верховний Суд постановою від 16.11.2022 скасував рішення судів попередніх інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

24. Під час нового розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмета позову шляхом зміни способу захисту порушеного права на відновлення становища, що існувало до порушення права власності позивача на спірні об`єкти нерухомості.

25. За результатом нового розгляду Господарський суд міста Києва задовольнив заяву позивача про зміну предмета позову та рішенням від 03.07.2023, позов ПрАТ «Тутковський» задовольнив (з урахуванням зміни предмета позову). Скасував (1) спірні реєстраційні дії щодо заміни іпотекодержателя та (2) спірні реєстраційні дії про реєстрацію права власності Банку «УК»; (3) відновив становище, що існувало до порушення, шляхом реєстрації за позивачем права власності на спірні об`єкти нерухомості.

Закрив провадження у справі в частині вимог третьої особи про: (1) скасування рішень Нотаріуса від 06.05.2015 індексні номери: 21117553, 21116752, 21120298, 21121742, 21121412 та 21122164; (2) скасування рішень Реєстратора від 08.05.2019 року індексні номери: 46767529, 46767191, 46766926, 46766068, 46769370, 46769806; (3) поновлення відомостей у Реєстрі про право власності на спірні об`єкти нерухомості за позивачем.

Позовні вимоги третьої особи задовольнив частково. Поновив в Реєстрі відомості про Банк «УПБ», як іпотекодержателя та обтяжувача згідно з Іпотечним договором, щодо спірних об`єктів нерухомості. В задоволенні іншої частини вимог третьої особи відмовив.

26. Північний апеляційний господарський суд постановою від 13.12.2023 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

27. Суди попередніх інстанцій констатували нікчемність Договору купівлі-продажу в силу положень пунктів 1, 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду його безоплатність (внаслідок проведення розрахунків шляхом коригування структури банківського балансу без реального надходження коштів) та проведення розрахунків у порушення обмежень, встановлених постановою НБУ від 15.01.2015 № 73/БТ. Унаслідок вчинення такого нікчемного правочину Банк «УПБ» відмовився від власник майнових прав за Іпотечним договором та втратив можливість отримати задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок високоліквідного забезпечення; у свою чергу Банк «УК», набувши право вимоги іпотекодержателя, отримав перевагу перед іншими кредиторами Банку «УПБ» на задоволення своїх вимог щодо повернення коштів з рахунку неплатоспроможного банку.

28. Відсутність у Банку «УК» прав кредитора за Кредитним договором та Іпотечним договором свідчить про безпідставність спірних реєстраційних дій щодо заміни іпотекодержателя та щодо реєстрації права власності за Банком «УК».

29. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, то оскільки нікчемний правочин не породжує юридичних наслідків, то у Банку «УК» не виникло право власності на майновий комплекс, тому позивач не повинен заявляти вимоги про припинення чи зміну такого права, яке продовжує йому належати. За обставин даного спору порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на майновий комплекс за відповідачем-1, а тому ефективним та належним є спосіб захисту, який полягає у відновленні становища позивача, яке існувало до такого порушення, шляхом скасування відповідних реєстраційних записів щодо іпотечного майна та проведення державної реєстрації права власності на це майно за позивачем.

30. Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача-1 про застосування позовної давності, суди зазначили, що порушення прав позивача відбулося в момент прийняття Реєстратором рішень про реєстрацію права власності на майновий комплекс за відповідачем-1 (08.05.2019), тоді як сама по собі заміна іпотекодержателя за Іпотечним договором (06.05.2015) права позивача, як іпотекодавця, не порушила. Отже, позивач звернувся з даним позовом в межах трирічного строку позовної давності.

31. Щодо позову третьої особи, то частково її вимоги є тотожними аналогічним позовним вимогами позивача, а тому не є самостійними вимогами в розумінні норми статті 49 ГПК України і щодо цих вимог вже прийнято судове рішення при вирішенні позову позивача, що є підставою для закриття провадження у цій частині вимог на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

32. Разом з тим наявність записів в Реєстрі про Банк «УК», як про власника, іпотекодержателя та обтяжувача спірних об`єктів нерухомості ускладнює можливість реалізації прав, набутих третьою особою, тому підлягають задоволенню її вимоги в частині поновлення записів щодо Банку «УПБ», як обтяжувача та іпотекодержателя майнового комплексу, що опосередкуватиме усунення перешкод у реалізації набутих третьою особою прав вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором.

33. Інші вимоги третьої особи (про передачу оригіналів Кредитного договору та Іпотечного договору та визнання за прав вимоги за цими договорами, визнання іпотекодержателем та обтяжувачем майна) є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки третя особа не довела порушення невизнання або оспорювання її прав з боку Банку «УК» у цій частині.

Касаційні скарги

34. Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, з касаційною скаргою звернувся відповідач-1, в якій просить їх скасувати з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовів позивача та третьої особи.

35. Також не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, з касаційною скаргою звернулася третя особа, в якій просить їх скасувати в частині розгляду позову третьої особи з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову третьої особи повністю.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги відповідача-1 та доповнень до неї (що охоплюються підставами касаційного оскарження, за якими відкрито касаційне провадження)

36. Суд апеляційної інстанції неправильно застосував статті 55, 129 Конституції України, порушив статті 2, 4, 7, 8, 11, 13, 42, 46, 177, 183, 201, 202, 236, 237 ГПК України, висновки Верховного Суду щодо питання застосування яких у подібних правовідносинах відсутні. На переконання скаржника, суд першої інстанції не навів вагомих підстав для повернення на стадію підготовчого засідання при новому розгляді справи. Також апеляційний суд застосував статтю 46 ГПК України без урахування висновку Верховного Суду в постанові від 28.09.2021 у справі №902/743/18, що призвело до незаконної зміни позивачем предмета спору на стадії нового розгляду справи, за відсутності зміни фактичних обставин справи, що мало наслідком пред`явлення позивачем нового позову та призвело до порушення принципу рівності учасників судового процесу, верховенства права, прав та законних інтересів відповідача-1.

37. Суди попередніх інстанцій невірно застосували:

- пункти 1, 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», висновок Верховного Суду щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній, а саме: дійшли хибних і таких що не відповідають фактичним обставинам справи висновків про безоплатність Договору купівлі-продажу, про відмову Банку «УПБ» від високоліквідного майна внаслідок укладення вказаного правочину та про отримання Банком «УК» переваг перед іншими кредиторами;

- частину 2 статті 215, частини 1, 5 статті 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що призвело до невірного визначення моменту початку обрахунку позовної давності, а відтак невірного застосування частини 1 статті 261 цього Кодексу та, відповідно, безпідставного не застосування до спірних правовідносин частини 4 статті 267 ЦК України, висновок Верховного Суду щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній. Про обставини нікчемності Договору купівлі-продажу позивачу стало відомо 07.10.2015, а отже позов у даній справі заявлений поза межами позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Узагальнені доводи касаційної скарги третьої особи

38. Суди попередніх інстанцій всупереч приписам статей 49, 180 ГПК України обмежились встановленням наявності лише матеріально-правового критерію (спільного предмету спору) за первісним позовом та за позовом третьої особи, помилково встановили, що вимоги третьої особи дублюють вимоги позивача та проігнорували наявність у останньої самостійного інтересу на захист якого і спрямовані саме його позовні вимоги. Проте відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування частин 1, 5 статті 49, частин 2, 3 статті 180, пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України у подібних правовідносинах стосовно: (1) порядку розгляду позову третьої особи з самостійними вимогами - одночасно з первісним позовом, як вважає третя особа, чи почергово (спочатку первісний позов, а тоді позов третьої особи з самостійними вимогами), як здійснено судами попередніх інстанцій; (2) можливості закриття провадження за позовними вимогами третьої особи через відсутність предмету спору, коли такий спір вирішено за первісним позовом, розглянутим до вирішення позову третьої особи.

39. Оскільки до ТОВ «Сіфанта» в порядку правонаступництва від Банку «УПБ» перейшли усі права кредитора, факт ухилення Банку «УК» від виконання раніше вже заявленої вимоги Банку «УПБ» про повернення одержаного за нікчемним правочином безумовно свідчить про порушення прав ТОВ «Сіфанта» в частині повернення оригіналів документів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 910/12472/18, від 16.08.2022 у справі № 910/10741/21, від 26.07.2022 у справі № 904/4608/21, від 22.01.2020 у справі № 925/1204/15, від 09.02.2023 у справі № 910/9907/21, від 28.07.2022 у справі № 902/560/20, від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20. У той же час відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 1 статті 514 ЦК України саме у подібних правовідносинах.

40. Унаслідок не врахування висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16 суди неправильно застосували статті 15, 16, 216 ЦК України та дійшли помилкових висновків про передчасність позову третьої особи в частині вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Позиція інших учасників справи у відзивах на касаційну скаргу

41. Позивач заперечує проти задоволення обох касаційних скарг, вважає рішення судів попередніх інстанцій законними та обгрунтованими, просить залишити їх без змін.

42. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважає доводи Банку «УК» безпідставними та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо нікчемності Договору купівлі-продажу. Разом з тим підтримує доводи ТОВ «Сіфанта» про помилковість висновків судів в частині закриття провадження за частиною вимог третьої особи та відмови в задоволенні частини її позовних вимог.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів сторін та судів попередніх інстанцій

Щодо позову ПрАТ «Тутковський»

43. Як встановлено судами, звертаючись у липні 2019 року до суду першої інстанції з позовом, ПрАТ «Тутковський» просило суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - Договору купівлі-продажу, укладеного між Банком «УПБ» та Банком «УК» шляхом скасування реєстраційних записів про зміну іпотекодержателя та про державну реєстрацію права власності Банку «УК» на переданий позивачем в іпотеку майновий комплекс, а також відновлення державної реєстрації за позивачем права власності на предмет іпотеки.

44. Правовими підставами заявлених позовних вимог визначено норми статей 215, 216 ЦК України, статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

45. У 2023 році при новому розгляді справи та до закінчення підготовчого засідання позивач подав до суду першої інстанції заяву, в якій змінив обраний ним спосіб захисту та просив суд відновити його становище, яке існувало до порушення права власності на спірні об`єкти нерухомості шляхом скасування реєстраційних записів про зміну іпотекодержателя та про державну реєстрацію права власності Банку «УК» на майновий комплекс, а також шляхом реєстрації за позивачем права власності на спірні об`єкти нерухомості.

46. Обґрунтовуючи заяву про зміну предмета позову при новому розгляді справи, позивач послався на внесення законодавчих змін до статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та правозастосовної практики, яка визначає способи захисту прав, що перешкоджає ефективному захисту порушених прав у цій справі.

47. Надаючи правову оцінку заяві позивача про зміну предмета позову у справі, колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги Банку «УК» у цій частині та зазначає таке.

48. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

49. Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

50. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

51. Статтею 46 ГПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін.

Частиною другою даної статті закріплено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частинами третьою та четвертою статті 46 ГПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

52. Із системного аналізу наведених норм убачається, що позивач відповідно до норм ГПК України наділений правом змінити предмет або підставу позову при новому розгляді справи тільки у тому разі, якщо суд установить, що це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, а предмет чи підстава позову при первісному розгляді були недостатніми для такого належного захисту.

53. Верховний Суд звертається до власних правових висновків у постанові від 28.09.2021 у справі №902/743/18, на які посилається заявник касаційної скарги.

54. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

55. Унаслідок неврахування наведених вище висновків Верховного Суду, місцевий господарський суд, приймаючи рішення за результатами розгляду позовних вимог з урахуванням зазначеної заяви позивача проігнорував, що частина четверта статті 46 ГПК України надає позивачу право змінити предмет або підставу позову при новому розгляді справи тільки у разі зміни саме фактичних обставин справи, а не, як обґрунтовував позивач, зміни законодавчого регулювання та судової практики. Позивачем не доведено, а судами попередніх інстанцій не встановлено, що фактичні обставини у цій справі, у розумінні частини четвертої статті 46 ГПК України, змінилися, з врахуванням предмета заявленого позову про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, з підстав того, що вони за своєю суттю та змістом не відповідають нормам статей 215, 216 ЦК України, статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

56. Верховний Суд звертає увагу, що за змістом статті 216 ЦК України вимоги особи, яка в судовому порядку домагається застосування реституції, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Застосування реституції як наслідку недійсності правочину насамперед відновлює права учасників цього правочину. У цьому контексті інтерес ПрАТ «Тутуковський», який не є стороною нікчемного правочину, за його твердженням полягає в тому, щоб відновити стан реєстраційних записів стосовно первинного іпотекодержателя - Банку «УПБ».

57. У той же час у заяві про зміну предмета позову позивач вважає порушеними свої права власника предмета іпотеки (внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки Банком «УК») та саме у зв`язку з цим вимагає відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). Проте цей спосіб захисту застосовується у випадку вчинення однією із сторін правопорушення, в результаті чого порушені права та законні інтереси іншої сторони. При цьому позивач повинен довести, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено всупереч вимогам закону, тобто з порушенням прав позивача.

58. З огляду на наведене Верховний Суд констатує, що заява ПрАТ «Тутковський» не є заявою про зміну предмета позову, а фактично є іншим (новим) позовом, оскільки унаслідок зміни способу захисту позивач фактично заявив зовсім інший позов - про захист права власності на нерухоме майно, що не охоплюється підставами та змістом первинно поданого позову про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

59. Отже, суд першої інстанції не повинен був задовольняти заяву позивача про зміну предмета позову та мав вирішувати спір за вимогами та нормативним обґрунтуванням, з якими позивач звернувся з позовом у липні 2019 року. Суд апеляційної інстанції допущену судом першої інстанції процесуальну помилку також не виправив.

60. Такі порушення призвели до того, що всупереч принципу диспозитивності господарського судочинства (стаття 14 ГПК України) суди фактично розглянули та вирішили зовсім інший спір ніж той, що був ініційований ПрАТ «Тутковський» у межах даної справи.

61. При цьому суди не перевірили, чи відповідають заявлені ПрАТ «Тутковський» позовні вимоги (предмет позову) наведеним ним підставам первісного позову, які обмежуються виключно вимогою про застосування наслідків нікчемності Договору купівлі-продажу, унаслідок виконання якого (передачі оригіналів документів, на підставі яких виникли зобов`язання позичальника та іпотекодавця) відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях за Кредитним договором та Іпотечним договором.

62. Отже, наведена Банком «УК» підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, знайшла часткове підтвердження під час касаційного провадження.

63. Виявлені Верховним Судом процесуальні порушення є самостійною підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки в силу визначених в статті 300 ГПК процесуальних обмежень своїх повноважень Верховний Суд позбавлений можливості самостійно прийняти рішення по суті первісно заявлених позовних вимог.

64. У зв`язку з чим Верховний Суд не розглядає та не надає оцінку аргументам скаржника в іншій частині касаційної скарги, які стосуються суті спору.

Щодо позову ТОВ «Сіфанта»

65. Підставою для розгляду по суті позову ТОВ «Сіфанта» став висновок судів про те, що третя особа набула речових прав іпотекодержателя спірних об`єктів нерухомості (які належать позивачу) на підставі укладених з Банком «УПБ» договорів № 80 та № 80/1 про відступлення майнових прав вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором, а отже має право на звернення із позовом про застосування наслідків нікчемності Договору купівлі-продажу.

66. Судами встановлено, що 28.05.2015 Банк «УПБ» віднесено до категорії неплатоспроможних та призначено уповноважену особу Фонду, а 28.08.2015 у Банку «УПБ» відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

67. На виконання повноважень, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд здійснив перевірку правочинів, вчинених (укладених) Банком «УПБ» та виявив нікчемність Договору купівлі-продажу.

68. Відповідно до усталених правових висновків Великої Палати Верховного Суду правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ані в банку, ані в іншої сторони правочину, віднесеного наказом до нікчемних. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органів управління та контролю банку, спрямованим на збереження активів і документації банку та який діє у межах цієї юридичної особи.

69. Накази (рішення) про нікчемність правочинів не можуть установлювати обов`язки для третіх осіб, зокрема контрагентів банку. Тому сам факт видання наказу про нікчемність правочину не може вважатися порушенням прав іншої сторони правочину.

70. Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів. Оскільки наказ банку є його внутрішнім документом, який не створює жодних обов`язків для контрагентів банку, не можна вважати порушеними права контрагентів унаслідок прийняття такого наказу. У такій ситуації сторона правочину може вважати відповідні правочини чинними і не виконувати жодних дій з повернення майна чи грошових коштів банку. Повідомлення банку про виявлення ним нікчемних правочинів не підлягає примусовому виконанню. Якщо особа добровільно не погоджується з тим, що правочини є нікчемними, і не повертає активи, банк має право звернутися до суду з вимогою застосування наслідків нікчемності правочинів. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, від 05.12.2018 у справі № 826/23064/15, від 27.02.2019 у справі № 826/8273/16).

71. Договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків.

72. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

73. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

74. Разом з тим Фонд не може самостійно застосувати наслідки нікчемності Договору купівлі-продажу, а на момент укладення договорів № 80 та № 80/1 про відступлення майнових прав вимоги Фонд не звертався до суду з позовом щодо застосування наслідків недійсності нікчемного Договору купівлі-продажу.

75. З огляду на зазначене Договір купівлі-продажу був чинним як на момент проведення аукціону з продажу активів Банку «УПБ», так і на момент укладення договорів № 80 та № 80/1 про відступлення майнових прав вимоги.

76. З викладеного вище слідує, що на момент укладення Банком «УПБ» вказаних договорів відступлення майнових прав вимоги у нього не було прав кредитора у зобов`язаннях за Кредитним договором та Іпотечним договором .

77. У тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

78. Близькі за змістом висновки наведені в постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 521/1439/18, яка ухвалена після подання касаційної скарги ТОВ «Сіфанта» та яку Верховний Суд враховує відповідно до частини 4 статті 300 ГПК України.

79. З огляду на наведене договори № 80 та № 80/1 не підтверджують наявність у третьої особи суб`єктивного матеріального права іпотекодержателя за Іпотечним договором.

80. Зазначене є самостійною правовою підставою для відмови в задоволенні позову ТОВ «Сіфанта» з підстав відсутності речового права іпотекодержателя, на захист якого такий позов спрямований.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

81. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

82. За вказаних обставин оскаржувані судові рішення в частині розгляду позову ПрАТ «Тутковський» підлягають скасуванню, як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права, а справу в цій частині належить передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

83. Під час нового розгляду справи суду слід врахувати викладене у пунктах 52-62 цієї постанови, всебічно, повно й об`єктивно надати оцінку всім обставинам справи та аргументам сторін, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством прийняти відповідне рішення.

84. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

85. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (частина 1 статті 311 ГПК України).

86. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права суди дійшли помилкового висновку про можливість розгляду по суті позовних вимог ТОВ «Сіфанта», тому рішення судів попередніх інстанцій в цій частині необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

87. У зв`язку з чим касаційна скарга відповідача-1 підлягає задоволенню частково, а касаційна скарга третьої особи задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

88. Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги відповідача-1 спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду такої скарги є передчасним.

89. У зв`язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги ТОВ «Сіфанта» судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на цього скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» задовольнити частково. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 і рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/9980/19 скасувати.

3. У частині розгляду позову Приватного акціонерного товариства «Тутковський» справу направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

4. У частині розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіфанта» ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Зуєв В.А.