РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024Справа № 910/300/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко»

про стягнення 69 531,42 грн

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» про стягнення 69 531,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було своєчасно оплачено товар прийнятий відповідно до видаткових накладних за період з 02.05.2022 по 11.07.2022, з огляду на що позивач просить суд стягнути 69 531,42 грн, з яких: 10 917,02 грн 3% річних та 58 614,40 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 позовну заяву залишено без руху.

22.01.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

01.02.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

13.02.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У частині 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив та відповідачем у відзиві, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин» (постачальник, позивач) відвантажило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко» (покупець, відповідач) прийняло товар згідно видаткових накладних: №ПОБГУ021992 від 02.05.2022 на суму 6 138,75 грн; №ПОБГУ022003 від 02.05.2022 на суму 3 806,98 грн; №ПОБГУ022030 від 02.05.2022 на суму 9 692,71 грн; №ПОБГУ022044 від 02.05.2022 на суму 4 239,14 грн; №ПОБГУ022385 від 04.05.2022 на суму 11 228,48 грн; №ПОБГУ022389 від 04.05.2022 на суму 3 295,93 грн; №ПОБГУ022390 від 04.05.2022 на суму 6 310,29 грн; №ПОБГУ022416 від 04.05.2022 на суму 21 376,39 грн; №ПОБГУ022427 від 04.05.2022 на суму 4 636,24 грн; №ПОБГУ022721 від 06.05.2022 на суму 8 761,18 грн; №ПОБГУ022729 від 06.05.2022 на суму 20 450,17 грн, з урахуванням акту розбіжностей №ПОБГУ022729 від 06.05.2022; №ПОБГУ023027 від 09.05.2022 на суму 5 815,15 грн; №ПОБГУ023043 від 09.05.2022 на суму 15 039,58 грн, з урахуванням акту розбіжностей №ПОБГУ023043 від 09.05.2022; №ПОБГУ023074 від 09.05.2022 на суму 3 715,26 грн; №ПОБГУ023108 від 09.05.2022 на суму 23 416,16 грн; №ПОБГУ023461 від 11.05.2022 на суму 39 501,64 грн; №ПОБГУ023468 від 11.05.2022 на суму 4 475,00 грн; №ПОБГУ023470 від 11.05.2022 на суму 6 019,10 грн; №ПОБГУ023495 від 11.05.2022 на суму 17 861,40 грн; №ПОБГУ023514 від 11.05.2022 на суму 2 528,64 грн; №ПОБГУ023883 від 13.05.2022 на суму 8 000,91 грн; №ПОБГУ0238844 від 13.05.2022 на суму 10 607,72 грн; №ПОБГУ023935 від 13.05.2022 на суму 2 540,66 грн; №ПОБГУ024243 від 13.05.2022 на суму 10 450,17 грн; №ПОБГУ024248 від 16.05.2022 на суму 7 557,49 грн; №ПОБГУ024257 від 16.05.2022 на суму 17 420,36 грн; №ПОБГУ024297 від 16.05.2022 на суму 6 599,20 грн; №ПОБГУ024310 від 16.05.2022 на суму 2 954,81 грн; №ПОБГУ024645 від 18.05.2022 на суму 4 249,25 грн; №ПОБГУ024650 від 18.05.2022 на суму 2 765,11 грн; №ПОБГУ024720 від 18.05.2022 на суму 3 608,69 грн; №ПОБГУ025082 від 20.05.2022 на суму 5 036,09 грн; №ПОБГУ025083 від 20.05.2022 на суму 3 730,08 грн; №ПОБГУ025093 від 20.05.2022 на суму 23 639,76 грн; №ПОБГУ025148 від 20.05.2022 на суму 7 395,72 грн; №ПОБГУ025643 від 25.05.2022 на суму 5 560,34 грн; №ПОБГУ025694 від 25.05.2022 на суму 3 257,22 грн; №ПОБГУ026019 від 27.05.2022 на суму 8 246,07 грн; №ПОБГУ026070 від 27.05.2022 на суму 3 741,92 грн; №ПОБГУ026289 від 30.05.2022 на суму 2 026,92 грн; №ПОБГУ026294 від 30.05.2022 на суму 6 741,52 грн; №ПОБГУ026334 від 30.05.2022 на суму 8 973,06 грн; №ПОБГУ026348 від 30.05.2022 на суму 2 231,40 грн; №ПОБГУ026769 від 01.06.2022 на суму 8 558,56 грн; №ПОБГУ026781 від 01.06.2022 на суму 2 694,04 грн; №ПОБГУ027075 від 03.06.2022 на суму 7 816,10 грн; №ПОБГУ027105 від 03.06.2022 на суму 941,37 грн; №ПОБГУ027421 від 06.06.2022 на суму 5 992,06 грн; №ПОБГУ027424 від 06.06.2022 на суму 1 074,13 грн; №ПОБГУ027833 від 08.06.2022 на суму 2 759,33 грн; №ПОБГУ028212 від 10.06.2022 на суму 4 980,16 грн; №ПОБГУ028832 від 15.06.2022 на суму 4 616,80 грн; №ПОБГУ028842 від 15.06.2022 на суму 6 789,09 грн; №ПОБГУ028868 від 15.06.2022 на суму 5 701,68 грн; №ПОБГУ029511 від 20.06.2022 на суму 1 845,68 грн; №ПОБГУ029538 від 20.06.2022 на суму 10 886,52 грн; №ПОБГУ029915 від 22.06.2022 на суму 5 350,16 грн; №ПОБГУ030315 від 24.06.2022 на суму 10 102,53 грн; №ПОБГУ030464 від 27.06.2022 на суму 4 529,21 грн; №ПОБГУ030467 від 27.06.2022 на суму 2 388,72 грн; №ПОБГУ030732 від 29.06.2022 на суму 3 016,94 грн; №ПОБГУ030760 від 29.06.2022 на суму 16 668,31 грн; №ПОБГУ031342 від 04.07.2022 на суму 3 086,32 грн; №ПОБГУ031356 від 04.07.2022 на суму 16 126,85 грн; №ПОБГУ031631 від 06.07.2022 на суму 17 898,01 грн; №ПОБГУ031641 від 06.07.2022 на суму 5 240,92 грн; №ПОБГУ031643 від 06.07.2022 на суму 4 164,68 грн; №ПОБГУ031654 від 06.07.2022 на суму 9 017,39 грн; №ПОБГУ032035 від 08.07.2022 на суму 5 939,03 грн; №ПОБГУ032059 від 08.07.2022 на суму 2 337,35 грн; №ПОБГУ032076 від 08.07.2022 на суму 6 795,54 грн; №ПОБГУ032383 від 11.07.2022 на суму 5 207,29 грн та №ПОБГУ032421 від 11.07.2022 на суму 15 763,43 грн.

У видаткових накладних містяться, зокрема, наступні положення: Договір - №П/П/ЗБ/В/2720 від 13.08.2018 та умови оплати - 21 календарний день.

Також, на підтвердження здійснення поставки товару позивачем надано специфікації та товарно-транспортні накладні, реквізити та відомості в яких відповідають змісту вищевказаних видаткових накладних.

Покупець сплатив постачальнику вартість поставленого товару, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією банківської виписки за період з 20.12.2022 по 01.03.2023.

Крім цього, між сторонами було укладено ряд Угод про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до яких проведено залік зустрічних однорідних вимог, що зменшують взаємні заборгованості, а саме: 31.12.2022 на суму 2 262,41 грн, 31.01.2023 на суму 4 000,00 грн, 01.03.2023 на суму 17 450,50 грн.

Так, частинами 1, 2 ст. 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши обставини щодо правової природи правовідносин, що виникли між сторонами з приводу здійснення позивачем поставки товарів відповідачу, та їх оплату останнім, суд дійшов до висновку про укладення сторонами договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було своєчасно оплачено товар, прийнятий відповідно до видаткових накладних за період з 02.05.2022 по 11.07.2022, з огляду на що позивач просить суд стягнути 69 531,42 грн, з яких: 10 917,02 грн 3% річних та 58 614,40 грн інфляційних втрат.

Відповідач просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки, за його твердженням оплата товару була здійснена своєчасно.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, за період з 02.05.2022 по 11.07.2022 постачальник передав, а покупець прийняв товари загальною вартістю 573 975,86 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями специфікацій, видаткових та товарно-транспортних накладних.

Зазначеними видатковими накладними визначено строк оплати товару, а саме - 21 календарний день.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом було встановлено, що покупець сплатив постачальнику вартість поставленого товару, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією банківської виписки за період з 20.12.2022 по 01.03.2023.

Крім цього, між сторонами було укладено ряд Угод про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до яких проведено залік зустрічних однорідних вимог, що зменшують взаємні заборгованості, а саме: 31.12.2022 на суму 2 262,41 грн, 31.01.2023 на суму 4 000,00 грн, 01.03.2023 на суму 17 450,50 грн.

Згідно ч.1 ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Тобто, відповідачем виконано зобов`язання з оплати вартості поставленого товару, однак, з порушенням визначеного видатковими накладними строку.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що при визначенні строку мають застосовуватися положення Договору №П/П/ЗБ/В/2720 від 13.08.2018, відомості про який містяться у накладних, оскільки, відповідач такого договору не надає та відповідне клопотання про витребування доказів не заявляє, у свою чергу, позивач стверджує, що строк дії Договору №П/П/ЗБ/В/2720 від 13.08.2018 закінчився, а правовідносини, які виникли між сторонами мають ознаки укладення договору у спрощений спосіб.

Щодо тверджень відповідача про те, що оплата за поставлений товар ним здійснювалися своєчасно, що підтверджується поданими разом з відзивом платіжними інструкціями та угодами про зарахування зустрічних позовних вимог, суд зазначає про наступне.

Так, з Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2022 вбачається, що покупець мав заборгованість перед постачальником у сумі 604 791,57 грн.

Тобто, відповідачем визнано обставину наявності заборгованості за поставлений товар станом на 30.11.2022 у сумі 604 791,57 грн.

При цьому, в Угоді від 30.11.2022 визначено, що сума боргу зменшується на 26 140,96 грн, а з банківської виписки за період з 20.12.2022 по 01.03.2023 вбачається, що 20.12.2022 відповідач сплатив позивачу 25 000,00 грн.

У свою чергу, Угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2022 визначено заборгованість покупця перед постачальником у сумі 553 650,61 грн (604 791,57 грн - 26 140,96 грн - 25 000,00 грн).

З викладеного вбачається, що надані відповідачем платіжні інструкції та угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог не стосуються предмета спору в даній справі, оскільки, такими платежами та угодами здійснювалося погашення іншої заборгованості, ніж тієї, на яку в межах даної справи позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

У свою чергу, позивачем враховано оплати та угоди за період після 30.11.2022, зокрема, платіж у сумі 200 000,00 грн за платіжною інструкцією № 3243 від 09.02.2023, що подана відповідачем разом з відзивом.

Викладеним вище спростовуються твердження відповідача про здійснення ним своєчасної оплати вартості товару, оскільки, ним не надано належних доказів на підтвердження своєчасної оплати боргу саме за видатковими накладними, що надані позивачем та/або не надано інших первинних документів, які б підтверджували, що борг про який йде мова в угодах про зарахування зустрічних однорідних вимог стосується інших видаткових накладних, ніж ті, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 р. у справі №910/13071/19 виклав правову позицію щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України.

У наведеній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.".

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, що міститься у позові, суд зазначає наступне.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за періоди, починаючи з 21-го дня строку, коли мала бути здійснена оплата за кожною з видаткових накладних, тоді-як, обґрунтованими періодами нарахування (початком періодів) є 22-й день такого строку.

Крім того, позивачем при врахуванні часткових оплат, починаючи з періоду 21.12.2022-02.01.2023, суми щодо яких здійснюється нарахування (тобто, база нарахування), визначено неправильно, так, зокрема, враховуючи, що 20.12.2022 відповідач сплатив позивачу 25 000,00 грн, сума щодо якої здійснюється нарахування за вказаний період становить 548 975,86 грн, а не 553 650,61 грн. Зазначене, також, стосується всіх наступних періодів: 03.01.2023, 04.01.2023-16.01.2023, 17.01.2023-30.01.2023 і так далі.

У свою чергу, стосовно стягнення інфляційних втрат за неповні місяці у яких час прострочення складає менше половини місяця суд зазначає, що розмір інфляційних втрат за такі періоди складає 0 грн.

Відтак, здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням викладеного вище, суд зазначає, що обґрунтованими сумами є 10 709,81 грн та 40 726,17 грн відповідно, в той час як позивачем заявлено до стягнення 10 917,02 грн 3% річних та 58 614,40 грн інфляційних втрат, з огляду на що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, у визначених розмірах.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" (03039, місто Київ, Проспект Науки, будинок 8; ідентифікаційний код: 32104254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" (43016, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 2; ідентифікаційний код: 31603002) 10 709 (десять тисяч сімсот дев`ять) грн 81 коп. 3% річних, 40 726 (сорок тисяч сімсот двадцять шість) грн 17 коп. інфляційних втрат та 2 239 (дві тисячі двісті тридцять дев`ять) грн 97 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева