РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2024Справа № 910/20002/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛД ГРУП"

про стягнення 202188,38 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛД ГРУП" (далі - Відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ" (далі - Позивач) боргу за договором №3050135 від 08.11.2017 у сумі 202188,38 грн, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити поставлену йому теплову енергію.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не надавав жодної письмової згоди ПАТ "Київенерго" (перейменоване в АТ "К.ЕНЕРГО") на передачу третій особі права вимоги за договором №3050135 від 08.11.2017. Крім того, позивачем не надано доказів про направлення та отримання відповідачем письмового повідомлення про заміну кредитора.

Позивачем було подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що в даному випадку продаж права вимоги здійснювався не за ініціативою сторони договору, а в межах законодавчо визначеної процедури банкрутства боржника. Оскільки правонаступництво відбулося не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги, а за результатами проведення електронного аукціону з продажу майна (право вимоги на дебіторську заборгованість за спожиту теплову енергію та супутні послуги) в процедурі банкрутства АТ "К.Енерго", тому отримання арбітражним керуючим Паркулабом В.Г. згоди ТОВ "ХОЛД ГРУП" на проведення аукціону з продажу майна банкрута, не було потрібно та не передбачено законодавством України.

Позивач зауважує, що направляв листа від 25.10.2023 №1205 щодо наявності боргу за спірним договором, а отже відповідач повідомлений про зміну кредитора у спірних правовідносинах.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

08.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХОЛД ГРУП" та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" укладено тимчасовий Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 3050135 (далі - Договір). Термін дії зазначеного договору було продовжено до 15.04.2018 на підставі листа ПАТ "Київенерго" від 06.02.2018 №050 КЕК/15/12/4694.

Предметом цього Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, для проведення пусконалагоджувальних робіт, на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору Енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону: гарячого водопостачання - протягом року: в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Абонент зобов`язується дотримуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п. 2.3.1 договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору облік споживання Абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом.

Відповідно до п. 3 звертання-доручення про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку.

Відповідно до п. 5 Додатку №4 до Договору, передбачено, що відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у ЦОК за адресою: просп. Голосіївський, 30-Б

- облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період,

- акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає в РТМ),

- акт виконаних робіт.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання, внаслідок чого за період з 01.03.2018 по 01.05.2018 утворилась заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 01.11.2023 становить 202188,38 грн.

Відповідач заперечень щодо суми заборгованості до суду не надав.

25.08.2021 заборгованість, яка виникла у відповідача перед АТ "К.Енерго" за Договором у розмірі 202188,38 грн, була придбана ТОВ "Спортсервіс-СТМ" (код 32826328) на аукціоні з придбання майна банкрута - АТ "К.Енерго" за лотом № 71, що підтверджується електронним протоколом № UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021, Актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з Додатку № 1 до Акту про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021.

14.09.2021 ТОВ "Спортсервіс-СТМ" на підставі протоколу загальних зборів учасників № 1/2021 змінено назву на ТОВ "Київенерго-Борг".

Згідно з Актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 до позивача від АТ "К.Енерго" перейшли всі права вимоги дебіторської заборгованості за спожиту теплову енергію за договорами, переліченими в Додатку № 1 до цього акту і жодних обмежень такого переходу прав вимоги вказаним актом не було встановлено.

З огляду на вказане позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 08.11.2017 №3050135 у розмірі 202188,38 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що за умовами Договору жодна із сторін не мала права передавати свої права та обов`язки за договором іншій стороні без письмової згоди іншої сторони, проте в даному випадку він згоди на передачу права вимоги третій особі за цим договором не надавав, тому позивач несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленої теплоенергії за Договором в повному обсязі за спірний період суду не надано.

Також матеріали справи не містять й заперечень відповідача щодо суми заборгованості.

Отже, через неналежне виконання відповідачем умов Договору в частині повної оплати за використану теплову енергію, за ним утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2023 становить 202188,38 грн, що підтверджується довідкою про стан розрахунків за спожиту від АТ "К.Енерго" теплоенергію за Договором, яка підписана директором СВП "Київська енергопостачальна компанія" АТ "К.Енерго" - Л.М. Куніним.

25.08.2021 заборгованість, яка виникла у відповідача перед АТ "К.Енерго" за Договором у сумі 202188,38 грн, була придбана ТОВ "Спортсервіс-СТМ" (код 32826328) на аукціоні з придбання майна банкрута - АТ "К.Енерго" за лотом № 71, що підтверджується електронним протоколом № UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021, Актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з Додатку № 1 до Акту про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021.

14.09.2021 ТОВ "Спортсервіс-СТМ" на підставі протоколу загальних зборів учасників № 1/2021 змінено назву на ТОВ "Київенерго-Борг".

Згідно з Актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 до позивача від АТ "К.Енерго" перейшли всі права вимоги дебіторської заборгованості за спожиту теплову енергію за договорами, переліченими в Додатку № 1 до цього акту і жодних обмежень такого переходу прав вимоги вказаним актом не було встановлено.

Позивачем листом від 25.10.2023 було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості разом з додатками.

Відповідачем листом від 15/11-124 було надано відповідь позивачеві в якому просив надати докази переходу до позивача зобов`язань за спірним Договором.

Позивачем за вих. №2111 від 22.11.2023 було надіслано документи, на підтвердження переходу права вимоги на суму боргу по спірному Договору, та запропонував відповідачу укласти угоду про реструктуризацію.

Відповіді відповідача матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Суд зазначає, що межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового боржника, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, договір, укладений за результатами аукціону з продажу майна боржника в порядку статті 63 Кодексу України з процедур банкрутства, у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ЦК України, є належною підставою для виникнення та існування обумовлених цим договором прав і обов`язків сторін.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, продаж майнових прав банкрута АТ "К.Енерго" на аукціоні, який відбувся 25.08.2021, був формою примусової реалізації активів банкрута з метою задоволення вимог кредиторів.

Оскільки правонаступництво відбулося не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги, а за результатами проведення електронного аукціону з продажу майна (право вимоги на дебіторську заборгованість за спожиту теплову енергію та супутні послуги) в процедурі банкрутства АТ "К.Енерго", тому отримання арбітражним керуючим згоди ТОВ "ХОЛД ГРУП" на проведення аукціону з продажу майна банкрута, не було потрібно та не передбачено законодавством України.

У зв`язку з укладенням між ТОВ "Київенерго-Борг" та АТ "К.Енерго", у процесі ліквідації останнього, правочину щодо відступлення права вимоги, відбулася заміна кредитора у грошовому зобов`язанні ТОВ "ХОЛД ГРУП" за Договором в загальному розмірі 202188,38 грн.

25.07.2022 Комунальний концерн "Центр комунального сервісу", який діє від імені та в інтересах ТОВ "Київенерго-Борг" на підставі договору про надання правової допомоги № 3609/Юр від 17.06.2022, звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості та направив відповідачу документи, які підтверджують набуття права вимоги боргів відповідача перед ПАТ "Київенерго". У додатках до даної вимоги перелічені наступні документи: рахунок на оплату заборгованості, копія акту про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021, витяг з Додатку № 1 до акту придбання майна, копія протоколу загальних зборів учасників № 1/2021 від 14.09.21, копія довіреності представника на право підпису.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача у сумі 202188,38 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, відповідачем не спростована, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги ТОВ "Київенерго-Борг" до ТОВ "ХОЛД ГРУП" про стягнення суми боргу у розмірі 202188,38 грн, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Разом з цим, позивач, на підставі ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, просить суд у резолютивній частині рішення, ухваленого за результатом розгляду справи вирішити питання про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних на суму основного боргу у розмірі 202188,38 грн за період з моменту припинення/закінчення воєнного стану в Україні до моменту погашення боргу відповідачем.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що зазначення в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення є правом суду, а не обов`язком.

При цьому судом ураховано, що позивачем пред`явлено позовні вимоги лише про стягнення з відповідача суми основного та нарахування відсотків в позові не заявлено.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Статтею 5 ГПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на викладене, суд зазначає, що при вирішенні даного спору позивачем не було заявлено про стягнення 3% річних за загальний період прострочення з початку виникнення обов`язку відповідача по сплаті заборгованості, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї вимоги позивача.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позов у повному обсязі відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 167, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЛД ГРУП" (м. Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, будинок 3; ідентифікаційний код 36385304) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ" (м. Київ, вулиця Рибальська, будинок 13; ідентифікаційний код 32826328) 202188 (двісті дві тисячі сто вісімдесят вісім) грн 38 коп. заборгованості, а також 2426 (дві тисячі чотириста двадцять шість) грн 26 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.