ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року

м. Київ

cправа №911/949/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронської Г.О. - головуючої, Бакуліної С.В., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Балли Л.В.,

представників учасників справи:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Шендріков Д.О.,

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Назаренко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс»

на рішення Господарського суду Київської області

(суддя Шевчук Н.Г.)

від 08.06.2023

та на постанову Північного апеляційного господарського суду

(колегія суддів: Андрієнко В.В. - головуючий, Шапран В.В., Буравльов С.І.)

від 29.11.2023

у справі за первісним позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс»

про стягнення 7 901 934,84 грн за договором комісії №USE-20.4-237-D/K-17 від 30.11.2017

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс»

до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт»

про стягнення 13 078 903,29 грн за договором комісії №USE-20.4-237-D/K-17 від 30.11.2017

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (далі - Позивач, Відповідач за зустрічним позовом) звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (далі - Відповідач, Позивач за зустрічним позовом, Скаржник) про стягнення 7 901 934,84 грн (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України станом на 24 червня 2022 року становить 270 106,37 доларів США) заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням пункту 4 додаткової угоди №5 до договору комісії №USE-20.4-237-D/K-17 від 30.11.2017.

2. Відповідач звернувся до Позивача із зустрічним позовом про стягнення 13 078 903,29 грн збитків, спричинених тим, що Відповідач за зустрічним позовом не виконав свої зобов`язання за договором комісії №USE-20.4-237-D/K-17 від 30.11.2017: необґрунтовано не прийняв частину продукції, яка виготовлялась на замовлення згідно з цим договором комісії (пускова установка 5П73, розподільча кабіна РКУН, дизельний генератор 5Е96А) та не передав їх покупцю; не виконав свої зобов`язання за додатковою угодою №5 до договору комісії, згідно з якою Відповідач за зустрічним позовом виступає платником за договором №21/2018-1 від 21.02.2018 і мав сплатити Державному підприємству «Львівський радіоремонтний завод» 11 792 326,80 грн. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що у зв`язку з цим ним недоотримано грошові кошти від реалізації продукції за зовнішньоекономічним контрактом та понесені додаткові значні витрати по оплаті штрафних санкцій за договором №21/2018-1 від 21.02.2018 та оплаті за зберігання неприйнятої частини продукції Державному підприємству «Львівський радіоремонтний завод».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Київської області від 08.06.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі №911/949/22, первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість у сумі 7 901 934,84 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

4. Рішення судів мотивоване тим, що докази повернення Відповідачем отриманих від Позивача позик за додатковою угодою №1, додатковою угодою №2 та додатковою угодою №5, а також перерахованих ним грошових коштів Державному підприємству «Львівський радіоремонтний завод» за додатковою угодою №4 у встановлені цими угодами строки відсутні, а тому Позивачем відповідно до умов цих додаткових угод вказані суми були правомірно утримані з грошових коштів, що надійшли від покупця за контрактом. Залишок неповернутої позики за додатковою угодою №5 становить 270 106,42 доларів США. За розрахунком Позивача заборгованість становить 270 106,37 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України станом на 24 червня 2022 року, становить 7 901 934,84 грн (29,2549 грн/долар США), які заявлені ним до стягнення.

Також суди дійшли висновку, що вимога Позивача за зустрічним позовом про стягнення збитків у зв`язку з невиконанням Відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань є передчасною і задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи

5. Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі №911/949/22, в якій просить рішення та постанову судів попередніх інстанцій скасувати в повному обсязі; справу №911/949/22 направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

6. Підставами касаційного оскарження Скаржник визначив, зокрема:

- пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) - суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував пункт 4 частини 3 статті 3, статтю 2, частину 3 статті 13, частину 1 та частину 2 статті 74 ГПК України без урахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №927/718/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, та як наслідок не застосував до правовідносин норми матеріального права: статті 1020, 1022 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;

- пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України з урахуванням пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України - суди попередніх інстанцій не застосували статті 79 та 86 ГПК України (стандарт доказування «вірогідності доказів») відповідно до висновків викладених у постановах Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №908/1879/17, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.19.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, суди попередніх інстанцій не застосували частину 1 статті 613 ЦК України відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 20.05.2014 у справі №64/366-10;

- пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України з урахуванням пункту 3 частини 3 статті 310 ГПК України - суди першої та апеляційної інстанцій застосували частину першу статті 613 ЦК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.05.2014 у справі №64/366-10;

- пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України з урахуванням пункту 3 частини 3 статті 310 ГПК України - суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано відхилили клопотання Скаржника про призначення судової економічної експертизи, не врахувавши висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20 та від 30.08.2022 у справі №910/2328/21;

- пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України з урахуванням пункту 3 частини 3 статті 310 ГПК України - в частині відмови у задоволенні зустрічного позову суди першої та апеляційної інстанції не застосували норми матеріального права, які підлягали застосуванню до вказаних між сторонами правовідносин, а саме статті 22, 598, 610, 611, 613, 629, 1012, 1014, 1015, 1016, 1017, 1166 ЦК України та статті 20, 173, 174, 193, 224, 225 ГК України; допущено грубі порушення норм процесуального права, а саме статей 2, 7, 13, 14, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 236 ГПК України; не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 11.11.2021 у справі №910/7511/20, від 25.06.2019 у справі №910/422/18, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20;

- пункт 3 частини 1 статті 310 ГПК України - постанова підписана двома суддями з трьох, а саме: підписана суддями Андрієнком В.В., Шапран В.В. та не підписана Буравльовим С.І.

7. Позивач, у встановлений Судом строк, подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому скаргу просив залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відзив обґрунтовано з посиланням на мотиви, якими керувалися суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

8. Між Скаржником (комітент) та Позивачем (комісіонер) 30 листопада 2017 року укладено договір комісії №USE-20.4-237-D/K-17, відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату, від свого імені та за рахунок комітента укласти зовнішньоекономічний контракт з компанією «K.B.A.T. Ithalat Ihracat Mumessillik Ve Danismanlik Ticaret Limited Sirketi», Турецька Республіка (покупець) про продаж (поставку) складових зенітно-ракетного комплексу С-125 (продукція) на умовах експорту у кількості та за цінами згідно з додатком №1 до цього договору та надання послуг з технічної підтримки продукції протягом одного року на території Турецької Республіки.

9. Найменування та кількість продукції наводяться в додатку №1 до даного договору (пункт 2.1).

10. У додатку №1 (специфікація продукції) вказані найменування продукції, кількість, погоджена комітентом ціна у доларах США (загальна ціна 2 700 000 доларів США), а саме: складові зенітно-ракетного комплексу С-125М1 «Печора-М1» (SА-3) у кількості 8 одиниць (найменувань): кабіна УНК-М1 у кількості 1 шт. по ціні 569 145,60 доларів США, антенний пост УНВ у кількості 1 шт. по ціні 1 123 310 доларів США, пускова установка 5П73 у кількості 1 шт. по ціні 521 100 доларів США, розподільча кабіна РКУН у кількості 1 шт. по ціні 31 594 доларів США, дизельний генератор 5Е96А (включно з кабелями) 1 шт. 90 008 доларів США, комплект кабелів управління і сигналізації КУ-Н 1шт. 79 738,80 доларів США, комплект кабелів живлення і зв`язку КС-Н 1шт. 72 250,40 доларів США, комплект ЗІП (відповідно до відомості №А25-10842) 1шт. 59 852,80 доларів США; та послуги технічної підтримки зенітно-ракетного комплексу С-125М1 «Печора-М1» (SА-3) на території Турецької Республіки (2 спеціаліста) 12 місяців по ціні 150 000 доларів США.

11. Комітент підтверджує, що продукція, яка передається на комісію та наведена в додатку №1, є вживаною та капітально відремонтованою (пункт 2.2).

12. Пунктом 2.3 договору комісії передбачено, що продукція, що передається на комісію, повинна відповідати технічним умовам, іншій документації, що діють в Україні, та умовам цього договору.

13. Найменування та обсяг послуг з технічної підтримки продукції наведено в додатку №2 до цього договору (пункт 2.4).

14. Згідно з підпунктами 3.1.1-3.1.7 пункту 3.1 договору комісії комісіонер зобов`язаний:

- виконати переддоговірну роботу, укласти від свого імені та за рахунок комітента контракт з покупцем (основний правочин) про експортну поставку продукції на умовах поставки FCA, м. Львів (Україна), відповідно до Правил INKOTERMS у редакції 2000 року;

- у разі необхідності вчинити від свого імені та за рахунок комітента інші правочини, спрямовані на забезпечення виконання даного комітентом доручення (допоміжні правочини), у тому числі, але не виключно, укласти договори транспортного експедирування, виконання вантажно-розвантажувальних робіт, митного декларування, агентський, інші;

- оглянути продукцію, що передається на комісію, перевірити її комплектність шляхом звіряння маркування та кількості продукції за наданими комітентом документами;

- якщо при прийнятті комісіонером продукції в ній будуть виявлені недостача або пошкодження, а також у разі завдання шкоди продукції комісіонер повинен негайно повідомити про це комітента;

- по виконанню доручення за цим договором надати комітенту звіт комісіонера, складений у письмовій формі, повний або проміжний (в залежності від термінів виконання договору) за кожен звітний період, в якому відбувалися будь-які фінансові операції за дорученням комітента. Звіт надається не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним. По закінченню дії банківської гарантії виконання на користь покупця комісіонер надає остаточний звіт протягом 10 (десяти) днів;

- вжити заходи щодо отримання дозволу ДСЕКУ на експорт продукції і послуг покупцю;

- здійснити декларування і митне оформлення продукції та сплатити пов`язані з цим митні платежі і вартість послуг вантажних митних терміналів або вчинити правочин з декларування та митного оформлення продукції;

- у випадку виникнення непередбачених обставин, що перешкоджають укладенню правочинів на умовах комітента, повідомити про це комітента.

15. Згідно з підпунктами 3.2.1-3.2.7 пункту 3.2 комітент зобов`язується:

- передати на комісію відповідно до умов цього договору продукцію згідно з додатком №1 разом із відповідною експлуатаційною документацією (російською 1 екземпляр та англійською 1 екземпляр) згідно з додатком №4 відповідно до розділу 7;

- здійснити завантаження продукції на транспортний засіб комісіонера;

- здійснити перевірку якості продукції;

- надати послуги згідно з додатком №2 до договору. Для цього комітент відрядить в країну покупця своїх спеціалістів на строк, необхідний для надання послуг;

- відшкодувати комісіонерові витрати, зроблені ним у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за договором, на умовах, визначених розділом 5 цього договору, у тому числі, але не виключно: банківські витрати, в тому числі на відкриття та обслуговування акредитиву; витрати на декларування і митне оформлення продукції; витрати на оформлення відповідних дозволів державних органів влади; інші витрати згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 цього договору; витрати на відрядження фахівців комісіонера; інші фактичні витрати, зроблені комісіонером у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за договором;

- сплатити комісіонерові комісійну плату на умовах, визначених розділом 5 цього договору.

16. Розділом 4 договору комісії визначений порядок передачі продукції на комісію та надання послуг.

17. Відповідно до пункту 4.1 договору комісії місцем приймання-передачі продукції на комісію є м. Львів, територія Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод».

18. Технічне приймання продукції проводиться комісіонером не пізніше, ніж за 10 днів до запланованої дати її передачі, і проводиться у відповідності до програми технічного приймання продукції (додаток №5 до договору) (пункти 4.3, 4.4 договору комісії).

19. Згідно з пунктом 4.6 договору комісії за результатами спільного технічного приймання сторони оформлюють акт технічного приймання за формою, зазначеною у додатку №6 до цього договору.

20. Пунктом 4.9 договору комісії визначено, що після підписання акту технічного приймання здійснюється приймання-передача продукції представниками комісіонера та комітента з оформленням акту приймання-передачі (додаток №7 до договору). Датою передачі продукції на комісію є дата підписання акту приймання-передачі. Підписання акту приймання-передачі не означає приймання продукції по якості і комплектності. Комісіонер має право пред`явити вимоги щодо якості та комплектності у порядку, визначеному розділом 6 договору.

21. Акт приймання-передачі є підтвердженням виконання комітентом зобов`язань за даним договором в частині, що стосується передачі продукції комісіонеру для його подальшої реалізації покупцю (пункт 4.11 договору комісії).

22. Відповідно до пунктів 4.13, 4.14 договору комісії найменування та обсяг послуг та умови їх надання наведені у додатках №2, №3. Після завершення надання послуг покупець, комісіонер та комітент протягом 5 календарних днів підпишуть акт наданих послуг, зразок якого наведений у додатку №9.

23. Ціна продажу продукції та послуг та порядок розрахунків визначені у розділі 5 договору комісії.

24. Згідно з пунктом 5.1 ціна продажу продукції та послуг за контрактом встановлюється комісіонером в розмірі погодженої комітентом ціни продукції та послуг та складає 2 700 000 доларів США.

25. Відповідно до пункту 5.2 договору комісії погоджені комітентом ціни продукції за одиницю та загальна погоджена комітентом ціна продукції наведені у додатку №1 до цього договору. Погоджена комітентом ціна продукції складає 2 550 000 доларів США та включає безпосередньо ціну продукції, а також витрати на пакування, маркування, консервацію продукції; вартість супровідної документації; витрати на гарантійне супроводження; втрати комісіонера згідно з пунктом 3.2.5 договору; комісійну плату комісіонера. Погоджена комітентом ціна послуг складає 150 000 доларів США, наводиться у додатку №1 до договору та включає безпосередньо ціну послуг, а також витрати на відрядження фахівців комітента, медичне страхування фахівців комітента, витрати комісіонера згідно з пунктом 3.2.5 договору, комісійну плату комісіонера.

26. Згідно з пунктом 5.3 договору комісії за виконання доручень комітента, визначених цим договором, комісіонер отримує комісійну плату, яка складається з основної та додаткової комісійної плати. Розмір основної комісійної плати разом із нарахованим ПДВ становить 15% від погодженої комітентом ціни продукції та послуг, що складає гривневий еквівалент 405 000 доларів США. Розмір додаткової комісійної плати разом із нарахованим ПДВ становить різницю між розміром погодженої комітентом суми витрат комісіонера згідно з пунктом 5.4 цього договору та розміром суми фактично понесених комісіонером витрат на виконання доручень комітента за цим договором.

27. За виконання доручень комітента, передбачених цим договором, комісіонер має право на відшкодування витрат комісіонера, зроблених ним у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за договором та обумовлених пунктом 3.2.5 цього договору, у розмірі гривневого еквіваленту 75 000 доларів США (пункт 5.4 договору комісії).

28. Пунктом 5.5 договору комісії передбачено, що комісіонер має право відраховувати належні йому суми, у тому числі суму комісійної плати та суми коштів на відшкодування витрат, зроблених ним у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за договором комісії, з усіх сум валютних коштів, що надійшли до комісіонера для комітента від покупця. При цьому комітент доручає комісіонеру здійснювати продаж відповідної частини таких валютних коштів в розмірі, порядку та строки, визначені чинним законодавством, що діє на день такого продажу, на міжбанківському валютному ринку України.

29. У випадку наявності у комісіонера індивідуальної ліцензії Національного банку України на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, що надає право комісіонерові відраховувати належні йому суми комісійної плати та сум витрат, зроблених ним у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за договором комісії, в іноземній валюті, продаж комісіонером відрахованих ним валютних коштів здійснюється лише в обсязі обов`язкового продажу, що встановлений законодавством України, чинним на день такого відрахування.

30. Відповідно до пункту 5.6 договору комісії усі витрати комісіонера відображаються в його звіті, який складається та подається комітенту в письмовій формі у строк згідно з пунктом 3.1.4 даного договору.

31. За умовами пункту 5.7 договору комісії комітент доручає комісіонеру передбачити в контракті з покупцем такий порядок проведення покупцем платежів: 10% від ціни продажу продукції буде перераховано прямим банківським переказом у якості авансу протягом 5 днів з дати сповіщення покупця про отримання ліцензії на експорт продукції; 90% від ціни продажу продукції буде перераховано з безвідкличного акредитиву на підставі акту технічного приймання продукції та акту приймання-передачі з покупцем; 100% ціни послуг, що складає 150 000 доларів США, покупець перераховує прямим банківським платежем продавцю протягом 20 робочих днів з дати підписання акту технічного приймання продукції (додаток №6) та надання відповідного інвойсу на зазначену суму.

32. Пунктом 5.8 договору комісії встановлено, що отримані комісіонером від покупця грошові кошти, за винятком комісійної плати та витрат комісіонера згідно з пунктом 5.4 договору, перераховуються на рахунок комітента протягом 5 банківських днів з дня їх надходження на рахунок комісіонера.

33. Сторони погодилися, що в разі виникнення форс-мажорних обставин (дії нездоланної сили, яка не залежить від волі сторін), а саме, але не тільки, війни, воєнних дій, блокади, ембарго, інших міжнародних санкцій, валютних обмежень, інших дій держав, які унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань, пожеж, повеней, іншого стихійного лиха чи сезонних природних явищ, зокрема таких як замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів, сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин (пункт 8.1 договору комісії).

34. Сторона, яка не може виконати свої зобов`язання в силу таких обставин, повинна без необґрунтованої затримки та не пізніше, ніж впродовж 15 днів повідомити про це іншу сторону в письмовій формі. Несвоєчасне повідомлення про обставини непереборної сили позбавляє права відповідну сторону посилатися на них для виправдання невиконання своїх зобов`язань (пункт 8.2).

35. У разі коли дія зазначених обставин триває більше 90 днів, кожна із сторін має право на розірвання договору і не несе відповідальності за таке розірвання за умови, що вона повідомить про це іншу сторону не пізніше як за 10 днів до розірвання за винятком проведення взаєморозрахунків і передач продукції в частині виконаних сторонами зобов`язань. Достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий відповідною Торгово-промисловою палатою (пункт 8.3 договору).

36. Згідно з пунктом 9.4 договору комісії в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань однією зі сторін, вона зобов`язана відшкодувати іншій завдані цим збитки.

37. Відповідно до пункту 11.2 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до припинення сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

38. Якщо Комітент має заперечення по звіту (пункт 3.1.4), він зобов`язаний повідомити про них комісіонера протягом 30 днів з дня одержання звіту. В іншому разі звіт вважається прийнятим.

39. На виконання цього договору комісії 31 листопада 2017 року Позивач (продавець) та компанія «K.B.A.T. Ithalat Ihracat Mumessillik Ve Danismanlik Ticaret Limited Sirketi» (Турецька Республіка) (покупець) уклали контракт №USE-20.4-134-К/КЕ-17, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця складові зенітно-ракетного комплексу С-125М1 «Печора-М1» (SА-3) та надати послуги з технічної підтримки відповідно до додатку №1 до контракту «Специфікація виробів» та додатку №2 «Перелік робіт», а покупець зобов`язується прийняти вказані вироби та послуги і сплатити за них грошову суму, визначену в додатку №1.

40. Перелік виробів та послуг, їх кількість та ціна за одиницю і загальна ціна відповідають переліку, вказаному у додатку №1 (специфікація продукції) до договору комісії.

41. 08 грудня 2017 року Позивач та Відповідач уклали додаткову угоду №1 до договору комісії, відповідно до якої з метою належного виконання зобов`язань комітентом за договором комісіонер в порядку та на умовах, визначених цією додатковою угодою, зобов`язується надати комітенту грошову позику, а комітент зобов`язується повернути комісіонеру позику у розмірі, у порядку та в строки, встановлені цією додатковою угодою.

42. Згідно з умовами пунктів 2-4 цієї додаткової угоди сума позики становить гривневий еквівалент 550 000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахування. Позика є безпроцентною.

43. Комісіонер зобов`язується впродовж 10 робочих днів з моменту підписання цієї додаткової угоди сторонами перерахувати суму позики в гривнях в безготівковому порядку на рахунок комітента.

44. Комітент зобов`язується в строк до 15 серпня 2018 року повернути позику в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідних коштів в гривнях на поточний рахунок комісіонера гривневий еквівалент 550 000 доларів США за курсом Національного банку України на день фактичного перерахування.

45. За три дні до закінчення строку повернення позики, в разі необхідності та за письмовою згодою, сторони мають право продовжити строк повернення позики шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору.

46. В разі несвоєчасного повернення позики або її частини комітентом комісіонер має право утримати прострочену суму позики з будь-яких коштів, що надійдуть до комісіонера на користь комітента від покупця за договором комісії та/чи іншими укладеними між сторонами договорами.

47. На виконання умов додаткової угоди №1 до договору комісії Позивач платіжним дорученням №4060 від 18.12.2017 переказав Відповідачу грошову позику у сумі 15 199 284,65 грн, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день платежу (27,635063 грн/долар США) еквівалентно 550 000 доларів США.

48. 11 квітня 2018 року Позивач та Відповідач уклали додаткову угоду №2 до договору комісії, відповідно до якої з метою належного виконання зобов`язань комітентом за договором комісіонер надає комітенту безпроцентну позику, сума якої у гривневому еквіваленті становить 700 000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахування, та зобов`язується протягом 10 робочих днів з моменту підписання цієї додаткової угоди сторонами перерахувати в гривнях в безготівковому порядку за поточний рахунок комітента, а комітент зобов`язується в строк до 15 серпня 2018 року повернути позику в безготівковому порядку в гривнях на поточний рахунок комісіонера гривневий еквівалент 700 000 доларів США за курсом Національного банку України на день фактичного перерахування.

49. Цією додатковою угодою передбачено, що за 3 дні до закінчення строку повернення позики, в разі необхідності та за письмовою згодою, сторони мають право продовжити строк повернення позики шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її частини комітентом комісіонер має право утримати прострочену суму позики з будь-яких коштів, що надійдуть до комісіонера на користь комітента від покупця за договором комісії та/чи іншими укладеними між сторонами договорами.

50. Платіжним дорученням №941 від 13.04.2018 на виконання умов додаткової угоди №2 Позивач переказав Відповідачу грошову позику у сумі 18 190 445 грн, що еквівалентно 700 000 доларів США (офіційний курс Національного банку України на день платежу 25,98635 грн/долар США).

51. 18 жовтня 2018 року комітентом та комісіонером укладена додаткова угода №4 до договору комісії, в якій вказано, що на виконання договору комісії комітентом укладено договір №21/2018-1 від 21.02.2018 з Державним підприємством «Львівський радіоремонтний завод» і з метою своєчасної передачі продукції на комісію за договором комісії та можливості Державним підприємством «Львівський радіоремонтний завод» якісно та в строки виконувати наступні етапи робіт, комітент доручає комісіонеру виступити платником за договором №21/2018-1 від 21.02.2018 в частині перерахування на користь Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод» коштів в сумі 8 700 000 грн та протягом 5 банківських днів після отримання грошових коштів від покупця відповідно до пункту 5.7.1 договору комісії та за умови надання акту виконаних робіт по договору №21/2018-1 від 21.02.2018 перерахувати 8 700 000 грн на рахунок Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод».

52. Перераховані комісіонером кошти згідно з пунктом 4 цієї додаткової угоди зараховуються у доларовому еквіваленті за курсом Національного банку України на день оплати як частковий платіж комітенту за пунктом 5.8 договору комісії.

53. На виконання умов додаткової угоди №4 Позивач платіжним дорученням №2821 від 19.10.2018 переказав Державному підприємству «Львівський радіоремонтний завод» 8 700 000 грн, що за офіційним курсом Національного банку України на день платежу (28,036647 грн/долар США) еквівалентно 310 308,15 доларів США.

54. Відповідач 16 жовтня 2018 року звернувся до Позивача листом №2569/10-18, в якому з метою своєчасного виконання ним умов договору комісії та у зв`язку з відсутністю обігових коштів просив останнього надати фінансову позику у розмірі 9 300 000 грн.

55. 18 жовтня 2018 року, керуючись статтями 1013 та 1016 ЦК України та з метою створення додаткових умов для виконання комітентом обов`язку з передачі виробів за договором комісії Відповідачем та Позивачем укладена додаткова угода №5 до договору комісії, відповідно до якої комітент доручає, а комісіонер зобов`язується вчинити фактичні та/чи юридичні дії (правочини), спрямовані на виникнення у покупця за контрактом обов`язку сплатити комісіонеру валютні кошти за поставку виробів за контрактом у розмірі 320 000 доларів США в строк до 30 жовтня 2018 року.

56. За умовами пунктів 2 та 3 цієї додаткової угоди комісіонер поручається перед комітентом за виконання покупцем грошового обов`язку у вказаних обсязі та строк. У разі невиконання покупцем грошового обов`язку у вказаному обсязі та у строк комісіонер перераховує комітенту відповідну суму коштів в гривнях у розмірі гривневого еквіваленту вказаної суми коштів за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день перерахування за вказаними у цій угоді банківськими реквізитами.

57. Кошти, що перераховані комісіонером комітенту згідно з цією додаткової угоди, зараховуються комітентом в якості виконання обов`язку комісіонера, що визначений пунктом 5.7 договору комісії (порядок проведення покупцем платежів по контракту). При цьому, комісіонеру надається право утримувати в подальшому відповідні суми коштів у загальному розмірі, що визначений цією додатковою угодою, з будь-яких коштів, що надходять до комісіонера від покупця на користь комітента, а в разі відсутності таких надходжень комітент зобов`язується повернути кошти, отримані від комісіонера згідно з пунктом 3 даної додаткової угоди у строк до 28 лютого 2019 року.

58. За надання поруки комітенту за виконання покупцем грошового обов`язку, що визначена в пункті 2 цієї додаткової угоди, комісіонеру встановлюється додаткова комісійна плата, розмір якої разом з нарахованим ПДВ складає гривневий еквівалент 10 500 доларів США (пункт 5 додаткової угоди №5).

59. Комісіонер має переважне право відраховувати з дотриманням валютного законодавства належну йому суму додаткової комісійної плати разом з нарахованим ПДВ з усіх сум валютних коштів, що надійшли до комісіонера для комітента від покупця за контрактом. Відповідна сума додаткової комісійної плати (чи її частина) разом з нарахованим ПДВ зараховуються в гривнях на поточний рахунок комісіонера після повного самостійного продажу уповноваженим банком відповідних сум валютних коштів (пункт 6 додаткової угоди №5).

60. Позивач на виконання умов додаткової угоди №5 платіжним дорученням №2862 від 24.10.2018 перерахував Відповідачу грошові кошти у сумі 9 007 808,64 грн, що еквівалентно 320 000 доларів США (офіційний курс Національного банку України на день платежу 28,149402 грн/долар США).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

61. Верховний Суд, здійснивши розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні, перевірив в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, й дійшов таких висновків.

62. Посилаючись на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України, Скаржник зазначає що судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду, що містяться у постановах від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 13.08.2020 у справі №927/718/17, від 04.03.2021 у справі №908/1879/17, внаслідок чого прийнято незаконні та необґрунтовані рішення в частині задоволення первісних позовних вимог про стягнення грошових коштів за додатковими угодами до договору комісії, оскільки суди, зокрема, не застосували до спірних правовідносин норми матеріального права щодо позики.

63. Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

64. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

65. Відповідно до частини 1 статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

66. Зобов`язання припиняється, зокрема згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, виконанням, проведеним належним чином.

67. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

68. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

69. Судами попередніх інстанцій у даній справі встановлено, що на виконання умов додаткової угоди №1 до договору комісії Позивач переказав Скаржнику грошову позику у сумі 15 199 284,65 грн, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день платежу еквівалентно 550 000 доларів США.

Також на виконання умов додаткової угоди №2 до договору комісії Позивач переказав Скаржнику грошову позику у сумі 18 190 445 грн, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день платежу еквівалентно 700 000 доларів США.

Крім того, на виконання умов додаткової угоди №4 до договору комісії Позивач переказав Державному підприємству «Львівський радіоремонтний завод» 8 700 000 грн, що за офіційним курсом Національного банку України на день платежу еквівалентно 310 308,15 доларів США.

На виконання умов додаткової угоди №5 до договору комісії Позивач перерахував Скаржнику грошові кошти у сумі 9 007 808,64 грн, що за офіційним курсом Національного банку України на день платежу еквівалентно 320 000 доларів США.

70. При цьому, суди попередніх інстанцій встановили, що 24 жовтня 2018 року на рахунок Позивача від покупця за зовнішньоекономічним контрактом надійшли 255 000 доларів США.

Згідно з листом щодо продажу іноземної валюти №430 від 24.10.2018 Позивач з цих коштів відрахував частину комісійної плати разом з ПДВ у сумі 38 250 доларів США та частину суми витрат/додаткової комісійної плати у розмірі 7 130,56 доларів США. Зазначені валютні кошти у розмірі 45 380,56 доларів США направлені Позивачем на 50% обов`язковий продаж.

Грошові кошти, що залишилися, у сумі 209 619,44 доларів США Позивач утримав (відрахував) в рахунок часткового повернення суми позики згідно з додатковою угодою №1 до договору комісії.

03 лютого 2020 року Позивач отримав від покупця за зовнішньоекономічним контрактом грошові кошти у сумі 1 716 567,84 доларів США.

Згідно з листом щодо здійснення продажу іноземної валюти від 03.02.2020 Позивач з цих коштів утримав (відрахував) частину комісійної плати разом з ПДВ у сумі 257 485,18 доларів США та частину суми витрат/додаткової комісійної плати у розмірі 48 000,32 доларів США.

З цих коштів Позивач також утримав (відрахував) 340 380,56 доларів США в якості повернення частини простроченої Скаржником суми позики згідно з додатковою угодою №1, 700 000 доларів США у якості повернення простроченої Скаржником суми позики згідно з додатковою угодою №2, 310 308,15 доларів США в якості повернення Скаржником раніше переказаних Позивачем коштів Державному підприємству «Львівський радіоремонтний завод» відповідно до додаткової угоди №4, 10 500 доларів США в якості сплати Скаржником додаткової комісійної плати згідно з пунктом 5 додаткової угоди №5, 49 893,63 доларів США в якості повернення частини переказаних Скаржнику коштів відповідно до умов додаткової угоди №5.

71. Відтак суди попередніх інстанцій встановили, що залишок неповернутої Скаржником позики по додатковій угоді №5 становить 270 106,42 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США, установленим Національним банком України станом на 24 червня 2022 року становить 7 901 934,84 грн, які заявлені Позивачем до стягнення. Докази сплати Скаржником вказаної заборгованості у матеріалах справи відсутні.

72. З огляду на вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення зі Скаржника на користь Позивача заборгованості у сумі 7 901 934,84 грн за додатковими угодами, укладеними на виконання договору комісії.

73. Незастосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин норм матеріального права, які регулюють правовідносини сторін стосовно позики (оскільки додатковими угодами, укладеними на виконання договору комісії, Позивачем надавалась Скаржнику грошова позика) не призвело до прийняття незаконного та неправильного по суті рішення, відтак не є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій з цієї підстави.

74. Щодо доводів Скаржника, що суди попередніх інстанцій прийняли як доказ подані Позивачем звіти комісіонера, непідписані Скаржником, Суд зважає, що у тексті касаційної скарги Скаржник наголошує, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги та не досліджували докази, які підтверджують витрати та фінансові операції Позивача, а саме звіти комісіонера №1 від 31.01.2018, №2 від 31.10.2018, №3 від 31.01.2019, №4 від 28.02.2019, №5 від 25.04.2019, №6 від 31.05.2019, №7 від 27.06.2019, №8 від 30.09.2019, №9 від 31.10.2019, №10 від 29.11.2019, №11 від 28.12.2019, №12 від 31.01.2020, №13 від 28.02.2020, №14 від 30.09.2020, №15 від 30.04.2021, №16 від 31.12.2021, з яких №14 від 30.09.2020, №15 від 30.04.2021, №16 від 31.12.2021 не підписані Скаржником.

Відтак Суд погоджується із твердженням Позивача, викладеним ним у відзиві на касаційну скаргу, що вищевказані аргументи Скаржника щодо звітів комісіонера за договором комісії є взаємосуперечливими.

75. Згідно зі статтею 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до статті 1022 цього Кодексу після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Комісіонер має право на відшкодування витрат, зроблених ним у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за договором комісії, зокрема у випадку, якщо він або субкомісіонер вжив усіх заходів щодо вчинення правочину, але не міг його вчинити за обставин, які від нього не залежали (стаття 1024 ЦК України).

76. Суд враховує, що суди першої та апеляційної інстанції ці звіти детально не досліджували, оскільки розрахунки комісіонера і комітента безпосередньо по договору комісії не є предметом спору по даній справі, адже за первісним позовом заявлена вимога про стягнення заборгованості за додатковими угодами до договору комісії, а за зустрічним позовом - про стягнення збитків за невиконання цього договору. Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними.

77. Суд також відхиляє доводи Скаржника, що Позивач в порушення статті 1020 ЦК України не надав жодного належного та допустимого доказу відносно відсутності у інших кредиторів Скаржника переважного перед Позивачем права на задоволення його вимог із грошових коштів, що належать Скаржнику, а отже у Позивача не було права на відрахування в односторонньому порядку належних йому за договором комісії суми з усіх грошових коштів, що надходили на користь Скаржника.

78. Статтею 1020 ЦК України передбачено, що комісіонер має право відраховувати належні йому за договором суми з усіх грошових коштів, що надійшли до нього для комітента, якщо інші кредитори комітента не мають переважного перед ним права на задоволення своїх вимог із грошових коштів, що належать комітентові.

Суд враховує, що Скаржник у судах першої та апеляційної інстанції не заявляв про наявність кредиторів, які мають переважне перед Позивачем право на задоволення своїх вимог із грошових коштів, що належать Скаржнику, у касаційній скарзі Скаржник теж не вказує про наявність таких кредиторів, зазначену інформацію до Позивача Скаржник також не доводив. Відтак, за відсутності протилежного, презюмується, що такі кредитори відсутні.

79. Отже, висновки судів у цій справі не суперечать висновкам Верховного Суду, що містяться у постановах від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 13.08.2020 у справі №927/718/17, від 04.03.2021 у справі №908/1879/17, та які процитовано Скаржником в його касаційній скарзі, а саме:

- «Законодавцем як одну із засад (принципів) господарського судочинства визначено змагальність сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ГПК України). Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення своїх вимог. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони, однак не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню у спосіб, який дозволить дотриматись переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної стороною обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний» (постанови Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №927/718/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18);

- «із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому» (постанова Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №908/1879/17)».

Тому доводи Скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у вищезазначених постановах Верховного Суду, визнаються Судом необґрунтованими.

80. Щодо зустрічного позову Скаржника про стягнення збитків у сумі 13 078 903 грн, суди попередніх інстанцій встановили, що до складу цих збитків Скаржником віднесені 734 805,99 грн (штраф 154 616,34 грн, інфляційні втрати 353 762,09 грн, 3% річних 140 312,30 грн, витрати по сплаті судового збору 56 115,26 грн, 30 000 грн витрати на професійну правничу допомогу), які разом із основною заборгованістю в 3 741 017,53 грн були стягнуті з нього на користь Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод» рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2022 та додатковим рішенням від 05.07.2021 у справі №910/12497/21 про стягнення заборгованості по договору №21/2018-1 від 21.02.2018.

До складу заявленої суми збитків Скаржником також віднесено неотриманий очікуваний прибуток у зв`язку з неприйняттям Позивачем на комісію та непереданням покупцю частини визначеної договором комісії та такої, що пройшла технічне приймання, продукції, а саме: пускової установки 5П73, розподільчої кабіни РКУН, дизельного генератора 5Е96А, загальна вартість яких становить 642 702,40 доларів США. Неодержаний прибуток Скаржником визначений у сумі 5 541 124,47 грн.

При цьому Скаржник вказує, що вартість цієї частини продукції комісіонером (Позивачем) частково оплачена у розмірі 9 069 615,91 грн, а тому заборгованість становить 6 475 546,09 грн, з яких 3 092 326,80 грн складає сума несплачених Позивачем коштів за договором про надання послуг з переробки давальницької сировини.

До складу збитків Скаржником включені й інші прямі збитки у сумі 327 426,74 грн, що складаються з основної та додаткової заробітної плати залучених до виконання договору комісії працівників, відрахування на соціальне страхування, інших прямих витрат (добові, проживання, проїзд), а також 82 281,60 грн, які сплачені ним на рахунок Державного підприємства «Львівський радіоремонтний завод» за договором зберігання №44/08-18 від 27.08.2018 за зберігання майна, яке не реалізоване за договором комісії.

81. При цьому судами попередніх інстанцій установлено, що частина продукції у кількості 3 одиниць (найменувань), а саме: пускової установки, розподільчої кабіни, дизельного генератора, перебуває у володіння та розпорядженні комітента. Докази припинення договірних зобов`язань комітента і комісіонера по договору комісії в частині передачі-приймання на комісію вказаної частини продукції відсутні. Договір комісії та контракт є чинним, зміни в частині переліку продукції, зокрема до контракту, не вносились.

Отже, за висновками судів попередніх інстанцій, на даному етапі виконання договору комісії та контракту обставини, за якими могло б бути установлено наявність чи відсутність збитків, спричинених невиконанням цього договору, не настали.

82. З огляду на вищевикладене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про передчасність заявлених зустрічних позовних вимог Скаржника та відсутність підстав для їх задоволення.

83. Відтак Суд не приймає до уваги посилання Скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 20.05.2014 у справі №64/366-10, у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/422/18, від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 04.03.2021 у справі №908/1879/17, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20, від 11.11.2021 у справі 910/7511/20 у зв`язку із передчасністю заявлених зустрічних позовних вимог.

84. Щодо доводів Скаржника про те, що постанова апеляційного суду підписана двома суддями з трьох, а саме: підписана суддями Андрієнком В.В., Шапран В.В. та не підписана Буравльовим С.І. , Суд зазначає таке.

85. Як вбачається з протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 07.03.2024, сформованого в онлайн сервісі створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису вбачається, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції підписано суддею Андрієнком В.В. 06 грудня 2023 року о 12:13 год., суддею Шапран В.В. - 06 грудня 2023 року о 12:22 год., суддею Буравльовим С.І. - 06 грудня 2023 року о 12:34 год.

86. Відтак наведена Скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 1 статті 310 ГПК України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваного судового рішення суду попередньої інстанції з цієї підстави.

87. Щодо тверджень Скаржника про необґрунтовану відмову у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, Суд зазначає таке.

88. За приписом частини 1 статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

89. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

90. Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №910/11002/21.

91. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання про призначення експертизи, виходив з того, що в даному випадку, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, судом не встановлено необхідності у призначенні судової експертизи.

92. Крім того, частиною 1 статті 101 ГПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

93. Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

94. За змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

95. Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

96. Враховуючи принципи змагальності та рівності сторін, предмет доказування, Верховний Суд дійшов висновку, що Скаржник аргументовано не довів в чому саме полягає необґрунтованість відхилення клопотання щодо призначення експертизи. Крім того, незгода із відмовою у призначенні експертизи сама по собі не може бути підставою для висновку, що судом допущено у цій частині порушення норм процесуального права, яке є підставою для скасування оскарженого рішення. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20.12.2023 у справі №910/3600/22, від 10.01.2024 у справі №921/39/23.

97. За таких обставин, доводи Скаржника про необґрунтоване відхилення судом попередньої інстанції клопотання про призначення експертизи, внаслідок чого, на його думку, обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, не були встановлені, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду цієї справи.

98. Отже, наведена Скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з цієї підстави.

99. Верховний Суд також констатує, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 300 ГПК України.

100. За таких обставин, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

101. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

102. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

103. Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Скаржника, вважає, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

104. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі №911/949/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко