ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

11 квітня 2024 року м. ХарківСправа № 922/1167/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву від 09.04.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю "Функо" про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Функо", м.Київ
до Фізичної особи-підприємця Гаврилова Дмитра Юрійовича, смт Пісочин Харківської області
про стягнення 269 633,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Функо" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гаврилова Дмитра Юрійовича (надалі - відповідач) про стягнення 269633,62грн., з яких: 265000,00грн. основного боргу, 434,43грн. 3% річних, 4199,19грн. пені.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення грошових коштів, отриманих за договором надання поворотної фінансової допомоги №Ф-02/1303 від 13.03.2024.

Одночасно з даним позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в розмірі 269633,62грн., що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299, та на інших виявлених рахунках.

Розглянувши матеріали даної заяви, суд зазначає наступне.

Статтею 136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/7141/13.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач зазначив, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від сплати заборгованості, намагається відчужити майно, що йому належить та списати грошові кошти зі своїх поточних та інших рахунків. Такі дії відповідача можуть призвести до неможливості або утруднення виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Втім, всупереч вказаним процесуальним нормам, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач намагається відчужити майно, що йому належить, та списати грошові кошти зі своїх поточних та інших рахунків.

Також суд не може визнати обґрунтованим твердження позивача про те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від сплати заборгованості, оскільки за умовами пункту 4.1 договору надання поворотної фінансової допомоги №Ф-02/1303 від 13.03.2024 поворотна фінансова допомога надавалася відповідачу на строк до 19.03.2024. Отже, оскільки позов подано 09.04.2024, тобто менш ніж через місяць після вказаної дати, допущене відповідачем прострочення виконання свого зобов`язання, на наявності якого наполягає позивач у позові, не може бути визнано тривалим.

Зазначене свідчить, що висловлене позивачем припущення про те, що на даний час існує реальна загроза того, що невжиття обраних позивачем заходів до забезпечення позову може призвести до неможливості виконання або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову в даній справі, слід визнати необґрунтованим.

Враховуючи викладене, у суду відсутні достатні правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви від 09.04.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю "Функо" про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Ухвалу підписано 11.04.2024.

Суддя М.В. Калантай