ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року м. Дніпро Справа № 908/625/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є. - доповідача

суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.,

при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Левкут В.В.) від 19.10.2023р. у справі № 908/625/23

за позовом Акціонерного товариства Райффазен Банк, м.Київ

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна, м. Василівка, Василівський район, Запорізька область

до відповідача-2 ОСОБА_1 , м. Василівка, Василівський район, Запорізька область

про стягнення солідарно 333936,40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство Райффазен Банк звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна та ОСОБА_1 305810,13 грн. заборгованості за тілом кредиту та 28126,27 грн. заборгованості за відсотками за договором про надання овердрафту №015/10892/753209 від 10.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем-1 - позичальником умов вказаного договору про надання овердрафту у частині повернення кредитних коштів. Враховуючи, що виконання зобов`язань за зазначеним договором забезпечено договором поруки № №015/10892/753209/П від 10.01.2020 позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.10.2023р. у справі № 908/625/23:

- позов задоволено;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна солідарно з фізичною особою ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк 305810,13 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом та 28126,27 грн. 27 коп. заборгованості за відсотками;

- стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 солідарно з Товариством з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк 305810,13 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом та 28126,27 грн. 27 коп. заборгованості за відсотками;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк 2504,53 грн. 53 коп. судового збору;

- стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк 2504,52 грн 52 коп. судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд виходив з доведення матеріалами справи обставин прострочення виконання зобов`язання відповідачем-1 щодо повернення кредитних коштів, та у зв`язку з цим, обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом. Одночасно судом враховано, що з огляду на те, що зобов`язання за основним договором (Овердрафту) не припинилися, а договір поруки укладений сторонами для забезпечення виконання зобов`язань за основним договором, то не припинилася і дія договору поруки. Отже, наявні підстави для солідарного стягнення з відповідачів 1, 2 вказаних вище сум заборгованості за кредитом та за відсотками.

Не погодившись з вказаним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 19.10.2023р. у справі № 908/625/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що :

- суд першої інстанції передчасно визнав встановленим (доведеним) розмір заборгованості скаржника за овердрафтним кредитом та безпідставно залишив без задоволення його клопотання про витребування від позивача належним чином завіреної виписки по поточному рахунку № НОМЕР_1 за період з 10.01.2020 по 16.05.2022 за здійсненими операціями, оскільки матеріали справи не містять доказів існування на вказаному рахунку товариства заборгованості за овердрафтним кредитом у розмірі 714166,12, яка була перенесена позивачем 16.05.2022 у односторонньому порядку на інший поточний рахунок ;

- суд першої інстанції порушив норми процесуального права та здійснив розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, безпідставно відмовивши у задоволенні клопотання апелянта про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, враховуючи, що предметом позову у справі № 908/625/23 є стягнення 333936,40грн, яка перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про витребування письмових доказів, а саме належним чином завіреної копії виписки по поточному рахунку № НОМЕР_1 за період з 10.01.2020 по 16.05.2022 за здійсненими платежами, за якою, на його думку, об`єктивно можливо встановити розмір заборгованості товариства станом на 16.05.2022 за овердрафтом за кредитним договором.

Клопотання обґрунтовано тим, що унаслідок військової агресії Російської федерації проти України в апелянта був знищений сервер , на якому зберігалися дані бухгалтерського обліку, зокрема, ті, що стосуються предмета спору у даній справі, також наразі відсутній доступ до клієнт-банкінгу позивача, оскільки керівництво скаржника знаходиться на тимчасово окупованій території та відсутня можливість випустити кваліфікований електронний підпис для доступу до банкінгу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості позовних вимог та ненадання належних доказів, на їх підтвердження.

Позивач зазначає, що відповідно до умов договору овердрафту поточний рахунок позичальника, відкритий клієнту для обслуговування та використання поточного ліміту овердрафту №3. Між тим, згідно з договором про надання овердрафту № 015/10892/753209 від 10.01.2020, оскільки ТОВ "Слов"янський Пух Україна" перестав обслуговувати кредит, відбулося перенесення заборгованості за овердрафтом на рахунки простроченої заборгованості на рахунок № НОМЕР_2 . В свою чергу, нараховані відсотки відображаються на рахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 .

За переконанням позивача, надані банком разом з позовом розрахунки заборгованості та виписки по рахунках є належними та допустимими доказами, що підтверджують видачу кредиту та наявність непогашеного боргу згідно укладених договорів, тому клопотання відповідача-1 про витребування іншої виписки по рахунку №3 є безпідставними. Крім того, факт отримання від позивача кредитних коштів у межах поточного ліміту у сумі 775000,00грн скаржником не заперечується, доказів погашення кредитної заборгованості останнім не надано.

На думку позивача, розгляд справи № 908/625/23 здійснювався у порядку спрощеного провадження цілком правомірно, оскільки відповідач-1 у передбачені законом строки не подав заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Також позивач вказує на те, що відповідачами як до суду першої інстанції, так і до апеляційної скарги не надано жодних належних та допустимих доказів, які б могли спростувати обставини, викладені у позовній заяві АТ"Райффайзен Банк" чи рішенні суду.

Згідно з протоколом розподілу судової справи між суддями від 13.11.2023 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є., суддів: Мороза В.Ф., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2023 апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 11.01.2024р., після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито провадження за апеляційною скаргою та призначено її розгляд у судове засідання на 08.04.2024р.

У судовому засіданні 08.04.2024 представник позивача надав пояснення по справі.

Представники відповідачів - 1, 2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи відповідачі-1, 2 повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2020 Акціонерним товариством Райффайзен Банк (Кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна (Позичальником) укладений договір про надання овердрафту № 015/10892/753209.

Відповідно до п. 1.1 Договору Кредитор на умовах договору надає Позичальнику протягом строку доступності Овердрафту можливість використання Овердрафту в межах поточного ліміту.

Згідно із п. 1.2 Договору Позичальник зобов`язується використовувати Овердрафт за цільовим призначенням, вказаним в п. 1.9 договору, з дотриманням вимог законодавства України, погасити Орвердрафт/Кредитну заборгованість, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором, у строки, передбачені договором, але не пізніше дати закінчення строку Овердрафту.

Максимальний ліміт за договором складає 2325000,00 грн., у межах якого встановлюється Поточний ліміт (п. 1.3 Договору).

На дату укладання договору Поточний ліміт складає 775000,00 грн. Поточний ліміт за договором не може перевищувати 70% від середньомісячних надходжень за останні три календарних місяці на всі поточні рахунки Позичальника, відкриті у Кредитора. При цьому розрахунок середньомісячних надходжень здійснюється відповідно до п. 2.4 договору. В подальшому Поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до ст. 2 договору (пункт 1.4 Договору).

За визначенням п. 1.7 Договору строк Овердрафту: з дати виконання Позичальником умов, передбачених пунктом 2.1 договору, по дату закінчення строку Овердрафту (включно).

Строк доступності Овердрафту: з дати початку строку Овердрафту, визначеного згідно пункту 1.6 договору, по дату закінчення строку доступності Овердафту (включно) (п. 1.8 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що проценти за користування Овердрафтом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки у розмірі 20% річних.

З дати скасування Максимального ліміту та Поточного ліміту з будь-яких підстав, зазначених в пунктах 8.2 та 8.3 (крім підпункту 8.3.4) договору, проценти за користування Кредитною заборгованістю розраховуються на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 40% річних (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п.4.3 Договору нарахування процентів за користування Овердрафтом/Кредитною заборгованістю здійснюється виходячи з зазначених у Договорах розмірів процентних ставок, щоденно на фактичну заборгованість Позичальника за Овердрафтом/Кредитною заборгованістю протягом всього строку наявності Безперервного дебетового сальдо/Кредитної заборгованості.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що у разі настання обставин дефолту Кредитор має безумовне право на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів, вжити один або декілька таких заходів:

8.1.1. скасувати Максимальний та Поточний ліміт або встановити розміри всіх або окремих лімітів в розмірі фактичної заборгованості Позичальника;

8.1.2. вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості;

8.1.3. вимагати надання забезпечення (додаткового забезпечення) виконання зобов`язань Позичальника за договором.

У п.8.6 Договору сторони визначили, що з дати скасування максимального ліміту та Поточного ліміту Позичальник втрачає право на користування Овердрафтом, заборгованість за Овердрафтом у разі наявності Дебетового сальдо, є Кредитною заборгованістю та переноситься для обліку на рахунок для обліку кредитів, а нараховані проценти за користування Овердрафтом переносяться на відповідні рахунки нарахованих доходів. Номер таких рахунків Кредитор зазначає у повідомленні про скасування Максимального ліміту та Поточного ліміту.

Згідно з п. 12.1 Договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.

Також, 10.01.2020 з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором про надання овердрафту № 015/10892/753209 АТ Райффайзен Банк (Кредитором) та громадянином України ОСОБА_1 (Поручителем) укладений договір поруки № 015/10892/753209/П.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору, за умовами якого Позичальник зобов`язаний:

1.1.1. повернути кредит в розмірі 2325000,00 грн. (далі Кредит), в порядку, передбаченому Кредитним договором, не пізніше 10.01.2023, або іншої дати, визначеної відповідно до умов Кредитного договору;

1.1.2. сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов Кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором;

1.1.3. сплатити комісії в розмірах, передбачений Кредитним договором;

1.1.4. сплатити пені, штрафи, передбачені Кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки Кредитора, пов`язані з неналежним виконанням Позичальником умов Кредитного договору.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань, Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними Забезпеченими зобов`язаннями.

Матеріали справи свідчать також про те, що на дату укладення Договору овердрафту, поточний ліміт складав 775000,00грн.

ТОВ "Слов"янський Пух Україна" було порушено умови договору овердрафту у частині своєчасного та належного виконання зобов`язань.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем-1 умов Договору овердрафту, станом на 10.01.2023 за ним утворилася заборгованість перед АТ Райфайзен Банк у розмірі 333936,40 грн., яка складається з 305810,13 грн. заборгованості за тілом кредиту та 28126,27 грн. - за відсотками.

Розрахунки були здійснені позивачем по 10.01.2023.

Поручитель (відповідач-2) також не виконав зобов`язань, передбачених Договором поруки, виконання забезпечених зобов`язань не здійснив.

З метою позасудового вирішення спору, позивачем були направлені вимоги: ТОВ Слов`янський Пух Україна про усунення порушень та виконання зобов`язань за Договором овердрафту, а також ОСОБА_1 про усунення порушень кредитних зобов`язань, які залишені ними без розгляду.

Невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за договорами у частині погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитними коштами стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За приписами ст.193 ГК України, яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У даному випадку, як зазначено вище, за умовами Договору овердрафту відповідачу-1 надана можливість використання овердрафту у межах поточного ліміту 775000,00 грн. та встановлено, що датою закінчення строку овердрафту є 10.01.2023.

Між тим, відповідач-1 допустив прострочення виконання зобов`язання щодо повернення у повному обсязі кредитних коштів, доказів погашення заборгованості суду не надав, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту склала 305810,13 грн.

Відповідно до умов кредитного договору позивачем відповідачу-1 нараховувалися відсотки на прострочену заборгованість у розмірі 28126,27 грн..

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення неповернутої суми кредиту та прострочених відсотків.

Одночасно, матеріали справи свідчать про те, що позивачем, у забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за договором овердрафту, укладений договір поруки з громадянином України ОСОБА_1 (поручителем).

За умовами Договору поруки Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору (повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, сплата комісії, пені, штрафів тощо).

Відповідно до ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

За приписами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Закон не забороняє укладання договору поруки на забезпечення виконання зобов`язання, яке може виникнути в майбутньому.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителем, кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У даній справі, місцевим господарським не встановлено підстав для припинення дії договорів поруки, визначених ст. 559 ЦК України.

Доказів зворотного сторонами не надано.

При цьому місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що з огляду на те, що зобов`язання за Договором овердрафту (Основного договору) не припинилися, а договір поруки укладений сторонами для забезпечення виконання зобов`язань за Основним договором, то не припинилася і дія договору поруки.

Таким чином, з урахуванням положень наведених вище норм та вищезазначених фактичних обставин справи, місцевий господарський суд дійшов правильних висновків про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів - 1, 2 вказаних вище сум заборгованості за кредитом та за відсотками, враховуючи, що розрахунок цих сум не суперечить вимогам чинного законодавства України, положенням договору та є арифметично правильним.

Стосовно клопотання скаржника про витребування від позивача належним чином завіреної копії виписки по поточному рахунку № НОМЕР_1 за період з 10.01.2020 по 16.05.2022 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу ч.1 ст.81 ГПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що встановлено вимогою ч.2 ст.76 ГПК України.

У даному випадку, колегія суддів вважає, що наявні у матеріалах справи докази є достатніми для перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, викладене скаржником не спростовано, тому відсутні підстави для задоволення клопотання останнього.

Також, апеляційним судом відхиляються доводи скарги про не доведення позивачем існування на поточному рахунку відповідача-1 № НОМЕР_5 заборгованості за кредитом у розмірі 714166,12 грн., яка перенесена позивачем в односторонньому порядку на рахунок № НОМЕР_2 .

Так, за умовами Договору овердрафту №015/10892/753209 від 10.01.2020, поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_6 . Це рахунок, який відкривається клієнту для обслуговування та використання поточного ліміту овердрафту.

Разом з тим, п. 8.6 Договору про надання овердрафту передбачає, що з дати скасування Максимального ліміту та Поточного ліміту, Позичальник втрачає право на користування овердрафтом, заборгованість за овердрафтом у разі наявності Дебетового сальдо, є кредитною заборгованістю та переноситься для обліку на рахунок для обліку кредитів, а нараховані проценти, за користування Овердрафтом переносяться на відповідні рахунки нарахованих доходів.

Таким чином, з огляду на нездійснення відповідачем-1 погашення кредитування, що було встановлено вище судом, позивач на підставі п. 8.6 Договору заборгованість за Овердрафтом у розмірі 714156,12грн. правомірно переніс на рахунки простроченої заборгованості: №UA3634982 (заборгованість за тілом кредиту) та № НОМЕР_3 , №UA8929139 (заборгованість за процентами).

Слід також зазначити, що сам факт не заперечення скаржником перенесення вказаної вище суми заборгованості на інший рахунок товариства, підтверджує наявність цієї заборгованості та спростовує доводи останнього про не доведення позивачем її існування.

Щодо посилань скаржника на неправомірне відхилення клопотання відповідача про розгляд даної справи у судовому засіданні з викликом сторін та здійснення розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) ціну позову;

2) значення справи для сторін;

3) обраний позивачем спосіб захисту;

4) категорію та складність справи;

5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;

6) кількість сторін та інших учасників справи;

7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи:

1) про банкрутство;

2) за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

3) у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій);

4) у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції;

6) у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю);

7) у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна;

8) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

9) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 3-8 цієї частини.

Суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову, відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

З наведених вище норм випливає, що даний спір не відноситься до виняткових справ, що встановлені ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, відповідно місцевий господарський суд не був зобов`язаний розглядати дану справу саме у судовому засіданні з викликом сторін.

Втім, відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено право сторони заявити клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, а у суду наявний вичерпний перелік для відмови у задоволенні такого клопотання.

Ціна позову у даній справі перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак суд першої інстанції не мав права відмовляти у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України).

Відповідно до ч. 3, ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Як було встановлено вище, дана справа не підлягала обов`язковому розгляду в судовому засіданні з викликом сторін, тому у даному випадку відсутні підстави для застосування п. 7, ч. 3, ст. 277 ГПК України. Втім, судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині неправомірної відмови у задоволенні клопотання відповідача-1 про розгляд справи з викликом сторін, однак таке порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, що встановлено колегією суддів вище.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду про наявність підстав для задоволення позову.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За загальним правилом, доказування полягає не лише у поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що у даному випадку скаржником зроблено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.10.2023р. у справі № 908/625/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.10.2023р. у справі № 908/625/23 - залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Слов`янський Пух Україна.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз