РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2024Справа № 910/1434/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Антонов"

до Державного підприємства "Завод 410 ЦА"

про стягнення 557 389,45 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Антонов» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення 557 389,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 1.0519.2021 від 02.06.2021, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1434/24. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.02.2024 була направлена судом до електронного кабінету відповідача та отримана відповідачем, з урахуванням абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, 13.02.2024, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2021 року між Державним підприємством «Антонов» (далі - виконавець, позивач) та Державним підприємством «Завод 410 ЦА» (далі - замовник, відповідач) укладено Договір № 1.0519.2021 з Протоколом розбіжностей від 07.07.2021 (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов`язується надати послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Послуги надаються етапами, перелік, зміст і строки виконання яких визначені Специфікацією послуг, що надаються за Договором (Додаток № 1 до даного Договору), яка є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору орієнтовна ціна надання послуг, згідно з Протоколом погодження ціни послуг (Додаток № 2 до даного Договору) становить 954 067,84 грн. з ПДВ.

За умовами п. 2.3 Договору оплата послуг за цим Договором проводиться в наступному порядку:

1) замовник здійснює авансовий платіж у 70% від орієнтовної вартості послуг, що надаються за етапами вказаними у Специфікації послуг, що надаються за Договором (Додаток № 1), а саме 667 847,49 грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 111 307,92 грн., який розраховується як:

- авансовий платіж по І етапу в розмірі 352 387,14 грн., у т.ч. ПДВ (20%) - 58 731,19 грн., та

- авансовий платіж по ІІ етапу - 315 460,35 грн., у т.ч. ПДВ (20%) - 52 576,73 грн.

Замовник перерахує безготівкові кошти на рахунок виконавця, протягом 10 календарних днів з моменту підписання даного Договору.

2) остаточний розрахунок за виконані та прийняті послуги за кожним етапом замовник здійснює в сумі договірної ціни відповідного етапу, встановленої сторонами та зафіксованої у Специфікації послуг, яка відповідає фактичним витратам, понесеним виконавцем, перевіреним та прийнятим замовником, за виключенням суми авансу, сплаченої за відповідним етапом, протягом 15 календарних днів з моменту підписання Акту здачі-приймання послуг по відповідному етапу Договору.

У відповідності до п. 3.1 та п. 3.2 Договору виконавець приступає до надання послуг згідно цього Договору, після його підписання обома сторонами, надходження авансового платежу та письмового повідомлення від замовника про готовність до виконання умов Договору.

Термін надання послуг виконавцем замовнику визначено у Специфікації послуг (Додаток 1 до даного Договору).

Пунктом 4.3.2 Договору узгоджено, що замовник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі перераховувати кошти за надані послуги в установлені Договором терміни.

Згідно з пунктами 5.1-5.4 Договору здача-приймання послуг проводиться поетапно на підставі Акту здачі-приймання послуг по кожному етапу між виконавцем і замовником. Після виконання послуг по кожному етапу виконавець оформлює й направляє замовнику два екземпляри Акту здачі-приймання послуг.

Замовник протягом 10 календарних днів від дня одержання двох екземплярів Акту здачі-приймання послуг, зобов`язаний передати виконавцю один екземпляр підписаного і скріпленого печаткою Акту або мотивовану відмову від приймання послуг по етапу.

У випадку одержання виконавцем письмової мотивованої відмови замовника, сторонами складається двосторонній Акт з переліком необхідних доробок і строків їх виконання.

У випадку не підписання та не передачі замовником Акту здачі-приймання послуг і при відсутності письмової мотивованої відмови замовника у термін, згідно п. 5.2 Договору, послуги по етапу вважаються прийнятими замовником без зауважень у редакції виконавця, а послуги по етапу виконані відповідним чином, та підлягають оплаті.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами обов`язків за цим Договором, але не пізніше 31.03.2022 (п. 9.1 Договору).

Додатками № 1, № 2 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію послуг, що надаються на суму 954 067,84 грн. та Протокол погодження ціни послуг.

18 серпня 2022 року на виконання п. 2.3 Договору відповідачем згідно платіжної інструкції № 704 від 18.08.2022 сплачено авансовий платіж за Договором у розмірі 667 847,48 грн.

15 вересня 2022 року сторонами складено та підписано без заперечень та зауважень Акт здачі-приймання послуг по першому етапу на суму 503 410,20 грн.

Як зазначає позивач, відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманих послуг за першим етапом у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим у ДП «Завод 410 ЦА» виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 151 023,06 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині здійснення розрахунків, в тому числі, щодо сплати авансу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 171 029,74 грн. інфляційних втрат, 27 645,58 грн. 3 % річних, 57 320,93 грн. штрафу та 150 370,14 грн. пені.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з пунктами 5.1-5.4 Договору здача-приймання послуг проводиться поетапно на підставі Акту здачі-приймання послуг по кожному етапу між виконавцем і замовником. Після виконання послуг по кожному етапу виконавець оформлює й направляє замовнику два екземпляри Акту здачі-приймання послуг.

Замовник протягом 10 календарних днів від дня одержання двох екземплярів Акту здачі-приймання послуг, зобов`язаний передати виконавцю один екземпляр підписаного і скріпленого печаткою Акту або мотивовану відмову від приймання послуг по етапу.

У випадку одержання виконавцем письмової мотивованої відмови замовника, сторонами складається двосторонній Акт з переліком необхідних доробок і строків їх виконання.

У випадку не підписання та не передачі замовником Акту здачі-приймання послуг і при відсутності письмової мотивованої відмови замовника у термін, згідно п. 5.2 Договору, послуги по етапу вважаються прийнятими замовником без зауважень у редакції виконавця, а послуги по етапу виконані відповідним чином, та підлягають оплаті.

15 вересня 2022 року сторонами складено та підписано без заперечень та зауважень Акт здачі-приймання послуг по першому етапу на суму 503 410,20 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 2.3 Договору оплата послуг за цим Договором проводиться в наступному порядку:

1) замовник здійснює авансовий платіж у 70% від орієнтовної вартості послуг, що надаються за етапами вказаними у Специфікації послуг, що надаються за Договором (Додаток № 1), а саме 667 847,49 грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 111 307,92 грн., який розраховується як:

- авансовий платіж по І етапу в розмірі 352 387,14 грн., у т.ч. ПДВ (20%) - 58 731,19 грн., та

- авансовий платіж по ІІ етапу - 315 460,35 грн., у т.ч. ПДВ (20%) - 52 576,73 грн.

Замовник перерахує безготівкові кошти на рахунок виконавця, протягом 10 календарних днів з моменту підписання даного Договору.

2) остаточний розрахунок за виконані та прийняті послуги за кожним етапом замовник здійснює в сумі договірної ціни відповідного етапу, встановленої сторонами та зафіксованої у Специфікації послуг, яка відповідає фактичним витратам, понесеним виконавцем, перевіреним та прийнятим замовником, за виключенням суми авансу, сплаченої за відповідним етапом, протягом 15 календарних днів з моменту підписання Акту здачі-приймання послуг по відповідному етапу Договору.

18 серпня 2022 року на виконання п. 2.3 Договору відповідачем згідно платіжної інструкції № 704 від 18.08.2022 сплачено авансовий платіж за Договором у розмірі 667 847,48 грн., з яких по першому етапу - 352 387,14 грн.

Доказів сплати на дату розгляду справи відповідачем на користь позивача залишку коштів по першому етапу за Договором у загальному розмірі 151 023,06 грн. матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по оплаті на користь позивача 151 023,06 грн. за отримані по першому етапу послуги.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 151 023,06 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині здійснення розрахунків, в тому числі, щодо сплати авансу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 171 029,74 грн. інфляційних втрат, 27 645,58 грн. 3 % річних, 57 320,93 грн. штрафу та 150 370,14 грн. пені.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.4 та п. 6.5 Договору за порушення термінів виконання зобов`язань за даним Договором з винної сторони стягується пеня у розмірі 0,1% вартості від невиконаних зобов`язань за кожен день прострочення.

За прострочення виконання зобов`язань за даним Договором понад тридцять календарних днів винна сторона сплачує додатково штраф у розмірі 7% від вартості невиконаних зобов`язань.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, з урахуванням приписів ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», якою визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, а також приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, якими визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 56 318,75 грн.

В свою чергу, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру штрафу, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 57 320,93 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає 27 535,80 грн. 3% річних та 171 029,74 грн. інфляційних втрат.

Також, позивач просить суд зазначити в рішенні про нарахування 3% річних до моменту повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI Господарського процесуального кодексу України.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, за час прострочення.

За змістом ч. 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в цій частині та зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення 3% річних на суму основного боргу у розмірі 151 023,06 грн. починаючи з 20.01.2024 (враховуючи, що у позові вже здійснено нарахування по 19.01.2024) до моменту виконання вказаного рішення, з урахуванням приписів законодавства України.

Перерахунок 3% річних для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, має здійснюватися за наступною формулою: Сх3хД:К:100,

де: С- сума непогашеної заборгованості;

Д - кількість днів прострочення;

К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився за визначеними вище формулами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 94; ідентифікаційний код: 01128297) на користь Державного підприємства «Антонов» (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 1; ідентифікаційний код: 14307529) заборгованість в розмірі 151 023 (сто п`ятдесят одна тисяча двадцять три) грн. 06 коп., інфляційні втрати в розмірі 171 029 (сто сімдесят одна тисяча двадцять дев`ять) грн. 74 коп., 3% річних в розмірі 27 535 (двадцять сім тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 80 коп., штраф в розмірі 57 320 (п`ятдесят сім тисяч триста двадцять) грн. 93 коп., пеню в розмірі 56 318 (п`ятдесят шість тисяч триста вісімнадцять) грн. 75 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 948 (шість тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 42 коп.

Нарахувати до стягнення з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 94; ідентифікаційний код: 01128297) на користь Державного підприємства «Антонов» (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 1; ідентифікаційний код: 14307529) 3% річних на суму заборгованості у розмірі 151 023,06 грн. з 20.01.2024 до моменту виконання рішення за наступною формулою: В=С*3/100*Д, де В - сума нарахованих відсотків в гривнях, С - розмір заборгованості в гривнях, Д - кількість днів нарахування відсотків.

Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати Державним підприємством «Завод 410 ЦА» (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 94; ідентифікаційний код: 01128297) суми основного боргу, нарахування 3% річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 15.04.2024

Суддя О.А. Грєхова