ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2024 р. Справа№ 910/16111/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Прокопенко О.В.

учасники справи:

від позивача: Крупка М.П.

від відповідача: Лозниця О.О.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 (повний текст рішення складено та підписано 15.01.2024)

у справі №910/16111/23 (суддя Привалов А.І.)

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми"

про розірвання договору, повернення частки та визначення частки учасника в статутному капіталі

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення частки та визначення частки учасника в статутному капіталі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано тим, що при розгляді даної справи Судом установлено, що ОСОБА_2 було сплачено на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми". В свою чергу позивач передав у власність відповідача належну йому частку у статутному капіталі Товариства, розмір якої становить 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, що підтверджується Актом приймання - передачі часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровими №1460-1462. Тобто покупець не відмовився від одержання товару (частки у статутному капіталі), одержав її, вчинив необхідні дії для державної реєстрації відповідних змін в установчих документах юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі", сплатив продавцю вартість частки. Отже такий обраний продавцем спосіб захисту як розірвання договору, що вже виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар і здійснив відповідну оплату, не відповідає суті порушення договору купівлі-продажу, що полягає в несплаті повної вартості придбаного товару. Ураховуючи наведені норми законодавства та беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не направлений на відновлення порушеного права і позовна вимога про розірвання договору не підлягає задоволенню, оскільки є неналежним способом захисту.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 повністю та ухвалити нове рішення, а саме задовольнити позов у повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Апеляційна скарга зокрема обґрунтована тим, що на думку позивача місцевим господарським судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт стверджує про те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" (змінено найменування на ТОВ "Інженерні програми") від 14.11.2022 не провів в установлений договором строк розрахунки за придбану частку, що є підставою для розірвання вказаного договору та відновлення позивача, як учасника ТОВ "Інженерні програми".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 та призначено справу до розгляду на 20.03.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 02.04.2024.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду - без змін. Зокрема відповідач стверджує про те, що оплата вартості частки була здійснена одразу після підписання договору, а також ним повторно було перераховано на рахунок позивача грошові кошти за частку. Також відповідач стверджує, що позивачем було невірно обрано спосіб захисту порушеного права при зверненні до місцевого господарського суду з позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 14.11.2022 між ОСОБА_3 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець-2) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" (змінено найменування на ТОВ "Інженерні програми"), відповідно до умов якого Продавець-1 передає у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі", розмір якої становить 3 333,00 грн, що становить 33,33% статутного капіталу Товариства статутного капіталу Товариства, надалі - "Частка-1", а Покупець зобов`язується прийняти Частку-1 та оплатити її вартість.

Відповідно до п.1.2 Договору Продавець-2 передає у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі", розмір якої становить 3 334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, надалі - "Частка-2", а Покупець зобов`язується прийняти Частку-2 та оплатити її вартість.

Загальний розмір Часток, що відчужуються, становить 6 667,00 грн (шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень 00 копійок), що складає 66,67% (шістдесят шість цілих шістдесят сім сотих відсотків статутного капіталу Товариства. На момент укладення цього Договору частки сплачені у повному обсязі. На підтвердження чого Покупцю були надані відповідні документи. (п.1.4.1 Договору)

Згідно з п.2.3 Договору зазначена в п. 2.1. цього Договору ціна продажу, повинна бути сплачена Покупцем на користь Продавців протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання цього Договору в повному розмірі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавців або іншим шляхом погодженим Сторонами у відповідності до положень чинного законодавства України.

Оплата вартості Часток у розмірі, визначеному п. 2.1 Договору, здійснюється Покупцем на наступні банківські рахунки Продавців: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

На виконання умов Договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022 Продавець-1 передав у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі", розмір якої становить 3 333,00 грн, що становить 33,33% статутного капіталу Товариства статутного капіталу Товариства, надалі - "Частка-1", Продавець-2 передав у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі", розмір якої становить 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, надалі - "Частка-2", що підтверджується Актом приймання-передачі часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровими №1460-1462.

Як убачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.10.2023, учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми" є ОСОБА_2 .

Апелянт стверджує, що відповідачем не здійснена оплата вартості частки у строк, визначений Договором. Указана обставина на думку апелянта є підставою для розірвання Договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022, повернення (витребування) на користь ОСОБА_1 частину частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", розмір якої становить 3334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", визначення частки ОСОБА_1 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", розмір якої становить 3334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми".

Колегія суддів відзначає, що унаслідок укладення Договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За своєю правовою природою Договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022 є договором купівлі-продажу, за яким товаром виступає частина частки у статутному капіталі вказаного товариства, що належала позивачу.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, установленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами передбачено, що оплата вартості Часток у розмірі, визначеному п. 2.1 Договору, здійснюється Покупцем на наступні банківські рахунки Продавців:

2.3.1.1. За Частку-1:

Отримувач платежу: ОСОБА_3 .

Установа банку: АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК".

МФО банку: 300614.

IBAN: НОМЕР_3.

РНОКПП отримувача: .

2.3.1.2. За Частку-2:

Отримува платежу: ОСОБА_4 .

Установа банку: АТ КБ ПРИВАТБАНК.

МФО банку: 305299.

IBAN НОМЕР_1 .

РНОКПП отримувача: НОМЕР_2 . (п.2.3.1 Договору)

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач зазначав, що відповідачем не здійснена оплата вартості частки у строк, визначений Договором.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що оплата вартості частки була здійснена одразу після підписання договору, а також ним повторно було перераховано на рахунок позивача грошові кошти за частку, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію №0.0..1 від 22.09.2023.

Як убачається із матеріалів справи рахунок № НОМЕР_1 , який визначений умовами спірного договору та на який відповідачем була здійснена оплату за частку, був закритий 28.06.2023, що підтверджується довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 22.11.2023.

При цьому вищенаведені обставини не мають суттєвого значення для вирішення спору по суті, оскільки на момент укладення цього Договору частки сплачені у повному обсязі, на підтвердження чого Покупцю були надані відповідні документи. (п.1.4.1 Договору).

У п.7.1 Договору визначено, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором.

Сторони свідчать, що цей Договір містить усі основні умови та повну домовленість Сторін щодо предмету цього Договору, й не існує будь-якої іншої домовленості, договору, гарантії або запевнення, що були висловлені або припущені або будь-яким чином розширюють, визначають або іншим чином відносяться до положень цього Договору. (п.7.5 Договору)

Крім того, у Договорі купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022 визначено, що ми, Сторони, стверджуємо, що цей Договір нами, Сторонами, прочитаний, відповідає нашим намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується нашими підписами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/667/18 від 08 вересня 2020 року зазначено, що цей пункт договору в тій його частині, в якій він містить відомості про отримання покупцями грошей, суму цих грошових коштів та пропорції, в якій вони отримані кожним з продавців, є даними, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Отже, положення договору, які містять зазначені відомості, відповідають визначенню доказів, наведеному в частині першій статті 73 ГПК України, а тому вони є доказом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 73 ГПК України вони є письмовим доказом.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що договір купівлі-продажу є консенсуальним договором. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Вислів у цій нормі "передає або зобов`язується передати", "приймає або зобов`язується прийняти" не означає, що договір купівлі-продажу може бути реальним або консенсуальним за вибором сторін, залежно від того, чи визначили сторони в договорі, що продавець передає майно, чи що він зобов`язується його передати. Натомість це означає, що договором може бути передбачено виконання зобов`язання, що виникає з договору купівлі-продажу, одночасно з укладенням договору або в майбутньому.

При цьому ані реальним, ані консенсуальним договором не передбачається виконання зобов`язання, що виникає з договору, в минулому.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що включення у договір купівлі-продажу положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону в правовідносинах, щодо яких виник спір.

Ураховуючи вищенаведені умови Договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022, який підписаний сторонами у добровільному порядку без заперечень та зауважень, умови якого застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України, а також письмові докази щодо оплати частки у повному обсязі, на підтвердження чого Покупцю були надані відповідні документи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що на момент укладення вказаного договору ОСОБА_2 було сплачено на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", а останнім було прийнято вказано оплату, що засвідчено підписами Сторін Договору.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.09.2020 у справі №916/667/18, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем.

Згідно з ч. 4 ст. 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору. Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець, відповідно, також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Натомість такий спосіб захисту як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар і частково оплатив, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів. Така несплата (повна або часткова) може бути наслідком не навмисного порушення договору з боку покупця (який бажає збагатитися за рахунок затримки оплати), а добросовісної помилки покупця, наприклад, через існування розбіжностей між сторонами щодо суми, належної до сплати, щодо взаємних розрахунків між сторонами.

Крім того, такий спосіб захисту, як розірвання договору, може бути використаний продавцем не з метою відновлення його права на одержання грошових коштів, а з метою невиправданого збагачення, якщо, наприклад, ринкова ціна на продане майно збільшилася, в тому числі завдяки його поліпшенню покупцем. Такі несправедливі наслідки можуть настати через невідповідність зазначеного способу захисту суті порушення права.

Виконання судового рішення про стягнення з покупця майна, одержаного ним за договором, розірваним судом, може бути складнішим, ніж виконання судового рішення про стягнення коштів. Зокрема, майно може бути вже відчуженим добросовісній третій особі, щодо якої рішення суду про повернення майна від покупця не матиме значення і від якої це майно не можна буде витребувати в іншому судовому процесі. Натомість застосування способу захисту, установленого частиною третьою статті 692 ЦК України, призводить до повного поновлення порушеного права продавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 06 червня 2022 року по справі №902/66/20.

Як указано судом вище, ОСОБА_2 було сплачено на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми". У свою чергу позивач передав у власність відповідача належну йому частку у статутному капіталі Товариства, розмір якої становить 3 334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, що підтверджується Актом приймання - передачі часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі" від 14.11.2022, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровими №1460-1462.

Тобто покупець не відмовився від одержання товару (частки у статутному капіталі), одержав її, вчинив необхідні дії для державної реєстрації відповідних змін в установчих документах юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Сучасні інженерні мережі", сплатив продавцю вартість частки.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що обраний продавцем спосіб захисту як розірвання договору, що вже виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар і здійснив відповідну оплату, не відповідає суті порушення договору купівлі-продажу, що полягає в несплаті повної вартості придбаного товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів, а не розірвання договору.

Розірвання договору саме по собі не має наслідком ані повернення позивачу майна, яке було передано на виконання розірваного договору без зустрічного задоволення, ані виникнення в позивача права власності на це майно, а є підставою для виникнення обов`язку відповідача повернути це майно (висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 916/667/18).

За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Аналогічні положення містяться і у ч. 2 ст. 20 ГК України.

Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту.

Під способом захисту цивільного права чи інтересу розуміють визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (аналогічний висновок, викладений у п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, у п. 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.07.2021 у справі № 903/1030/19). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (подібний висновок, викладений п. 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17).

Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів відзначає, що обраний позивачем спосіб захисту не направлений на відновлення порушеного права і позовна вимога про розірвання договору не підлягає задоволенню, оскільки є неналежним способом захисту.

Ураховуючи відсутність підстав для задоволення основної вимоги, колегія суддів відзначає відсутність підстав для задоволення похідної вимоги про повернення (витребування) на користь ОСОБА_1 частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", розмір якої становить 3334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми" та визначення частки ОСОБА_1 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", розмір якої становить 3334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми".

Отже, в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення частки та визначення частки учасника в статутному капіталі належить відмовити повністю.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - ОСОБА_1 , у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

На строк виготовлення повного тексту постанови вплинуло перебування колегії суддів на підготовці для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України з 08.04.2024 по 12.04.2024.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі №910/16111/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_1 .

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.04.2024.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов