ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Черкаси справа № 925/260/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Балковська І.Ю. - адвокат за ордером;

від відповідача: Прокопчук А.П. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом приватного підприємства «Надія» (м. Черкаси) до Черкаської міської ради (м. Черкаси) про стягнення 810 520,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення на користь позивача з місцевого бюджету Черкаської міської територіальної громади 810 520,00 грн. на повернення сплачених штрафів після підтвердження за рішенням суду у справі № 823/2498/18 їх безпідставного нарахування та сплати позивачем.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, про що надав суду відзив на позов, вказуючи, зокрема, на неналежного відповідача у справі ( а.с. 46-48).

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, заслухавши доводи і заперечення сторін щодо предмету спору, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Згідно з частинами 1, 3 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності в Україні регулюються Законом України «Про архітектурну діяльність»,

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

В свою чергу, правові та організаційні засади здійснення державного архітектурно - будівельного контролю визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).

Частиною 1, 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Сторонами визнається, що в період з 11.05.2018 по 29.05.2018 управлінням Державного архітектурно - будівельного контролю Черкаської міської ради була проведена позапланова перевірка дотримання ПП "Надія", як замовником та підрядником, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: будівництво висотного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Благовісній, 210 в м. Черкаси.

За результатами перевірки 29.05.2018 складений акт №60 та винесені приписи №№14, 15, а в подальшому 11.06.2018 прийняті постанови про накладення на ПП «Надія» штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №20/448 на суму 651 940,00 грн., №21/449 на суму 88 100,00 грн., №22/450 на суму 70 480,00 грн. із зазначенням у резолютивних частинах останніх, що штрафи перераховуються до місцевого бюджету за кодом бюджетної класифікації 21081100.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

25.06.2018 ПП «Надія» звернулось до адміністративного суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради про визнання протиправними дій з проведення вказаної позапланової перевірки, визнання протиправними та скасування приписів від 29.05.2018 №14, №15, постанов від 11.06.2018 №20/448, №21/449, №22/450.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 по справі №823/2498/18 позов задоволений повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 рішення суду І інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою від 05.08.2019 у справі №823/2498/18 відкрито касаційне провадження за скаргою позивача.

Одночасно постановами заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Купчин О.С. від 07.11.2019 відкриті виконавчі провадження:

- №59935641 - з примусового виконання постанови Управління ДАБК ЧМР від 11.06.2018 №20/448. Постановою від 07.11.2019 виконавче провадження №59935641 приєднано до зведеного виконавчого провадження №59350942;

- №59935296 - з примусового виконання постанови Управління ДАБК ЧМР від 11.06.2018 №21/449. Постановою від 07.11.2019 виконавче провадження №59935296 приєднано до зведеного виконавчого провадження №59350942;

- №59935071 - з примусового виконання постанови Управління ДАБК ЧМР від 11.06.2018 №22/450. Постановою від 07.11.2019 виконавче провадження №59935071 приєднано до зведеного виконавчого провадження №59350942.

За доводами позивача, на виконання постанов ДАБК ЧМР платіжним дорученням від 15.11.2019 №59350942 ПП «Надія» перерахувало на рахунок Центрального відділу ДВС 892 193,90 грн. (а.с. 20), які складалися з:

- 651940,00 грн. (основна сума штрафу згідно постанови Управління ДАБК ЧРМ від 11.06.2018 №20/448) + 65194,00 грн. виконавчого збору + 207,30 грн. виконавчих витрат у ВП №59935641;

- 88100,00 грн. (основна сума штрафу згідно постанови Управління ДАБК ЧРМ від 11.06.2018 №21/449) + 8810,00 грн. виконавчого збору + 207,30 грн. виконавчих витрат у ВП №59935296;

- 70480,00 грн. (основна сума штрафу згідно постанови Управління ДАБК ЧРМ від 11.06.2018 №22/450) + 7048,00 грн. виконавчого збору + 207,30 грн. виконавчих витрат у ВП №59935641.

Постановами від 20.11.2019, винесеними заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Сніцар Н.П. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі провадження №59935641, №59935296, №59935071 з примусового виконання постанов Управління ДАБК ЧМР від 11.06.2018 №20/448, №21/449, №22/450 закінчені за наслідками їх повного фактичного виконання.

Отже, Позивачем згідно платіжного доручення № 59350942 від 15.11.2019 було перераховано кошти в сумі 892 193,90 грн. ( а.с. 20). в якій сума сплачених штрафів окремо становить 810 520,00 грн. ( 651940 + 88100 + 70480).

Позивач вказав, що постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.07.2022 касаційна скарга ПП «Надія» задоволена частково: рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у задоволенні позовних вимог ПП «Надія» відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі №823/2498/18 (а.с. 21-27) апеляційна скарга ПП «Надія» задоволена частково: рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов відповідача від 11.06.2018 №№20/448, 21/449, 22/450 скасовано, прийнято в цій частині нове рішення, яким вказані постанови визнані протиправними та скасовані.

За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Позивачу не було повернуто сплачені ним суми штрафів у добровільному порядку, що порушило його права та спричинило виникнення спору.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача щодо визначення неналежного відповідача у спорі, яким не має бути Черкаська міська рада, а повинно бути Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради, виходячи з наступного:

За правилами ст. 4, 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист власного порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, а відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

За змістом чинного процесуального законодавства, оскільки судовий розгляд завершується стадією примусового виконання рішення, то відповідачем у спорі може бути лише особа, за рахунок якої судове рішення може бути реально виконаним.

Оскільки остаточним судовим рішенням (постанова Шостого адмінсуду від 19.04.2023 - а.с. 21-27) було доведено безпідставність нарахування вже сплачених на той момент позивачем штрафів Управління ДАБК, то спірні кошти штрафів в сумі 810 520,00 грн. безумовно повинні бути повернутими позивачу.

Заявою від 25.07.2023 ПП «Надія», спираючись на пункти 3, 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі Порядок №787), звернулось до Управління ДАБК ЧМР з проханням направити відповідне подання належному органу казначейської служби України для повернення коштів позивачу.

Листом від 23.08.2023 №11736-01-20 Управління ДАБК ЧМР повідомило, що не є органом, що контролює справляння надходжень бюджету, а отже не є уповноваженою особою щодо підготовки подання на повернення коштів відповідно до п. 5 Порядку №787, крім того відповідно до платіжного доручення від 15.11.2019 №59350942 кошти перераховані приватним підприємством «Надія» до Центрального відділу ДВС.

З обставин справи вбачається, що на момент сплати спірних коштів позивачем, як адміністративно-господарського штрафу, юридична підстава для такого платежу існувала - були чинними постанови ДАБК від 11.06.2018 про застосування штрафів та відкрито виконавче провадження по їх примусовому стягненню, тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Також немає підстав вважати, що позивач сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначених постановах Управління ДАБК . Проте надалі з огляду на набрання в подальшому законної сили остаточного судового рішення адміністративного суду (постанова Шостого адмінсуду від 19.04.2023 - а.с. 21-27) про визнання протиправними та скасування постанов Управління ДАБК, відповідна юридична підстава відпала.

Томі слід погодитися, що сума адміністративно-господарського штрафу, яка стягнута до бюджету з позивача, не є помилково чи надміру зарахованою, тому положення Порядку № 787 до спірних правовідносин не застосовуються.

З цих підстав позивач просить суд задовольнити позовні вимоги про повернення спірних коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, яка застосовується, коли немає спеціального законодавства, що врегульовує спірні відносини сторін спору.

Аналогічний висновок щодо порядку застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України та Порядку №787 містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 року у справі №910/5880/21 ( п. 52-55).

В цій постанові Верховний Суд зазначив, що суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі визнав протиправною та скасував адміністративний суд, можна стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. На такі відносини приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку № 787 не поширюються.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 489/6624/15-ц, за змістом якого повернення цих коштів має відбуватися тільки згідно з Порядком № 787, тобто у позасудовому порядку.

В цій же постанові ВП ВС від 08.08.2023 року у справі №910/5880/21 (п. 57) касаційним судом підтримано висновок суду першої інстанції, який попередньо підтримав апеляційний суд, про те, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України, а не з Укртрансбезпеки за рахунок її бюджетних асигнувань, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2018 року у справі N 910/23967/16. Згідно з цим висновком ГПК України не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (пункти 6.21, 7.1, 7.2 відповідної постанови).

Отже, заявлена до стягнення сума 810 520,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача саме з місцевого бюджету Черкаської міської територіальної громади, де в даний час знаходяться спірні кошти, а не із Управління ДАБК ЧМР, яка лише нарахувала та адмініструвала стягнення штрафів згідно власних постанов від 11.06.2018.

Наданий відповідачем до відзиву на позов перелік виконавчих органів міської ради, на які покладено контроль за справлянням надходжень до бюджету міської територіальної громади в 2024 році (а.с. 50-51), згідно з яким по коду бюджетної класифікації 21081100 адмін штрафи та інші санкції контролюють Управління ДАБК ЧМР та ще три інших суб`єкта з адміністративними повноваженнями, до протилежних висновків суд не приводить.

Доказів про те, що коштами штрафів, які адмініструє та контролює Управління ДАБК і які вже зараховані у кошти місцевого бюджету Черкаської міської ради, цей орган ще і розпоряджається самостійно та одноособово вирішує питання про їх повернення платнику з будь-яких підстав, суду не надано.

Отже, визначений відповідач у справі - Черкаська міська рада, є належним.

Суд зазначає, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України, до якої віднесено ст. 1212 яку просить застосувати позивач (про кондикційні зобов`язання).

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, зокрема, відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Частина 3 статті 1212 Цивільного кодексу України поширює дію положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями Цивільного кодексу України, зокрема, на випадки виконання зобов`язання однією із сторін:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13, від 02.09.2014 у справі № 910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі № 910/1913/14, від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15, яка підтримана Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 по справі № 910/13814/17.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є актом індивідуальної дії (правозастосовним актом), який стосується прав, обов`язків та інтересів визначеного у постанові конкретного суб`єкта (за обставинами справи - позивача), є обов`язковою для нього, а її дія вичерпується виконанням.

Разом з цим, після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу кошти, які платник сплатив на виконання цієї постанови, знаходяться у відповідному бюджеті без достатньої правової підстави, тому, за висновками суду, на ці правовідносини поширюються саме приписи статті 1212 ЦК України.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, від 5 лютого 2020 року у справі № 910/15295/18, а також від 08.08.2023 року у справі №910/5880/21.

Крім того, як вказала Велика Палата Верховного Суду у вже цитованій судом постанові від 08.08.2023 року у справі №910/5880/21 (п. 53), після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанова від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

Спору по сумі стягуваних коштів 810 520,00 грн. та правильності її розрахунку, між сторонами немає.

Суд приходить до висновку, що позивачем доведено правомірність та обґрунтованість правової підстави позову, спірні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, тому до примусового стягнення з місцевого бюджету на користь позивача належить 810 520,00 грн.

Отже позов підлягає до повного задоволення.

Належних і допустимих доказів відсутності обов`язку у Черкаської міської ради повернути позивачу спірні кошти за рахунок коштів місцевого бюджету, розпорядником є саме Черкаська міська рада (що не заперечено відповідачем), з боку відповідача суду не подано.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, при задоволенні позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 9 726,24 грн. судового збору з розрахунку 0,8 до належної ставки судового збору, яка підлягала сплаті (810520,00 х 1,5% х 0,8). Решту судового збору слід повернути позивачу з Державного бюджету за його заявою.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з місцевого бюджету Черкаської міської територіальної громади на користь Приватного підприємства «Надія» (код 21356758, м. Черкаси, вул. О. Дашковича, 27) - 810 520,00 грн. на повернення сплачених штрафів та 9 726,24 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2024

Суддя Н.М. Спаських