ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/2607/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О. О. - головуючий, Кондратова І. Д., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання -Шпорт В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2024

у складі колегії суддів: Верхогляд Т. А. - головуючий, Мороз В. Ф., Парусніков Ю. Б.

та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023

суддя: Дупляк С. А.

у справі № 904/2607/23

за позовом ОСОБА_1

до Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ"

про визнання пунктів статуту недійсними,

за участю представників:

від позивача: Зеленова О.Р.

від відповідача: Курячий А.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ", у якому просила визнати недійсними: абз. 1 п. 2 розділу IV "Сплата встановлених загальними зборами асоціації внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами асоціації, є обов`язковою для всіх власників" та абз. 9 п. 2 розділу V "Власник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі" статуту Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ", який затверджений протоколом №1 від 31.03.2018 загальних зборів Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на діяльність відповідача не розповсюджується дія Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", а тому пункти статуту про обов`язковість сплати внесків та платежів підлягають визнанню недійсними. Крім того, положення статуту Асоціації, які встановлюють обов`язковість внесків для власників житлових будинків, порушують конституційні права позивача, передбачені ст. 19 та ст. 36 Конституції України, так як посилаючись на спірні положення статуту відповідач намагається в судовому порядку стягнути з позивача не сплачені добровільно суми внесків.

Короткий зміст оскаржуваних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх ухвалення

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 у даній справі №904/2607/23, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2024, у задоволенні позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" 10 000,00 грн витрат на оплату професійної правової допомоги.

Місцевий господарський суд виходив з необґрунтованості позовних вимог та послався на суперечливу поведінку позивача.

Апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду про те, що оспорювані пункти статуту не суперечать вимогам Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та не порушують прав або правомірних інтересів позивача.

Встановивши відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, господарські суди дійшли висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності, про яку було заявлено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Апеляційний суд вказав на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що дії позивача в частині, зокрема, сплати платежів і внесків щодо діяльності відповідача протягом часу 2009 року до 2023 року, а потім оспорювання пунктів статуту відповідача, якими така сплата передбачена, свідчать про її суперечливу поведінку, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів оплати ОСОБА_1 щомісячних внесків та інших платежів у вказаний період. Проте, суд апеляційної інстанції зазначив, що такі доводи суду не впливають на правильність прийнятого рішення.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням та постановою у даній справі, звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2024 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 у справі № 904/2607/23, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана на підставі пунктів 1, 3 та пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Скаржник стверджує, що судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосована стаття 8 Цивільного Кодексу України без урахування висновку щодо застосування аналогії закону, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11; від 23.06.2020 у справі №909/337/19, якими визначені підстави для застосування закону за аналогією, та від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, що містить висновки щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини".

На думку скаржника законодавцем свідомо, починаючи з 01.07.2015, з під сфери дії Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та статті 385 ЦК України виключені правовідносини за участю садиб, що свідчить про відсутність такої підстави для застосування аналогії закону як «нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону».

Також у скарзі зазначається про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 8 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та статті 385 Цивільного кодексу України, які неправильно застосовані судами першої та апеляційної інстанції при прийнятті постанови від 07.02.2024, а саме в частині права власників садиб станом на 2009 рік створювати Асоціацію без участі об`єднання (ОСББ).

Скаржник вважає, що відмовляючи в позові з підстав недоведеності порушення права позивача оскаржуваними положеннями статуту з огляду на положення Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», судом порушена стаття 36 Конституції України, яка встановлює заборону на примушування до вступу в будь-яке об`єднання.

Також у касаційній скарзі вказується, що судами не досліджені зібрані у справі докази, чим порушені норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Не погоджуючись з судовими рішеннями в частині стягнення витрат на оплату професійної правової допомоги, скаржник вказує про відсутність в матеріалах такого документу, як «проєкт заперечень на відповідь ОСОБА_1 » та про те, що згідно платіжної інструкції № 2722 від 30.06.2023 відповідачем здійснено оплата послуг ФОП Курячого А. М. згідно вказаного договору за червень 2023 р. в сумі 20000,00 грн., а не адвоката Курячого А. М.

Також позивачем подано до Верховного Суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що позивач не визнає доводи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

04.04.2024 представником Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" подано відзив на касаційну скаргу.

Ухвалою від 11.03.2024 Верховний Суд встановив учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу до 02.04.2024.

Отже відзив подано відповідачем з пропуском встановленого Верховним Судом строку для подання відзиву.

Клопотання про продовження вказаного строку та мотивів про неможливість подачі відзиву у передбачений судом строк, відповідач не наводить.

Відповідно до частини 2 статті 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що матеріали справи містять докази направлення відповідачу в системі «Електронний Суд» копії касаційної скарги та беручи до уваги, що ухвалу Верховного Суду від 11.03.2024 направлено відповідачу 11.03.2024 в Електронний кабінет, Верховний Суд відзив відповідача залишає без розгляду.

Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що Асоціація "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" (далі - Асоціація) заснована 04.06.2009. Асоціація здійснює такі види діяльності: комплексне обслуговуванням об`єктів (основний).

На підставі договору на закріплення майна на праві оперативного управління від 04.03.2011 власником мереж водопостачання - ТОВ "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" було передано асоціації внутрішньоквартальні мережі водопостачання та водовідведення мікрорайону "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ".

Рішенням загальних зборів Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ", оформленим протоколом №1 від 31.01.2018, затверджено нову редакцію статуту Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ".

Пунктом 1 розділу І статуту передбачено, що Асоціація "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ", є об`єднанням власників житлових будинків та власників нежитлових приміщень, які розташовані в межах вулиць ареалу компактного проживання "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" на території смт Слобожанське Дніпропетровської області, яке створено відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Асоціація є юридичною особою. Асоціація є непідприємницьким товариством і не має на меті отримання прибутку.

Асоціація діє відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", чинного законодавства України та статуту (п. 2 розділу І статуту).

Асоціація у своїй діяльності користується правами, визначеними статтями 16, 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", та має обов`язки, передбачені статтею 18 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (п. 3 розділу І статуту).

Асоціація набуває статусу юридичної особи з моменту її державної реєстрації у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (п.4 розділу І статуту).

У п.1 розділу ІІ статуту встановлено, що основною метою створення Асоціації є:

- забезпечення і захист прав власників житлових будинків та власників нежитлових приміщень ареалу компактного проживання "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, дотримання ними своїх обов`язків;

- обслуговування об`єднаних спільною прибудинковою територією ареалу компактного проживання елементів благоустрою, обладнання, інженерної інфраструктури;

- належне утримання та використання інженерних систем, обладнання, об`єктів благоустрою та інших предметів інфраструктури, об`єднаних спільною прибудинковою територією ареалу компактного проживання;

- справедливий розподіл між власниками житлових будинків та власниками нежитлових приміщень ареалу компактного проживання "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області витрат на обслуговування, утримання, використання та ремонт інженерних систем, обладнання, об`єктів благоустрою та інших предметів інфраструктури, об`єднаних спільною прибудинковою територією ареалу компактного проживання;

-забезпечення комфортних та безпечних умов проживання на території ареалу компактного проживання;

-реалізація принципів самоорганізації (саморегулювання) і відповідальності Асоціації;

- належне утримання та використання спільного майна власників житлових будинків та власниками нежитлових приміщень;

- забезпечення дотримання власниками житлових будинків та власниками нежитлових приміщень ареалу компактного проживання своїх обов`язків (зокрема обов`язків щодо своєчасної та повної оплати внесків і платежів в розмірах, установлених загальними зборами Асоціації);

- забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

Асоціація є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між власниками житлових будинків та власниками нежитлових приміщень. Господарче забезпечення діяльності асоціації може здійснюватися власними силами асоціації (шляхом самозабезпечення) або залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання (п.2 розділу ІІ статуту).

Відповідно до п. 3 розділу ІІ статуту завданням та предметом діяльності Асоціації є:

- забезпечення реалізації прав власниками житлових будинків та власниками нежитлових приміщень на володіння та користування спільним майном;

-забезпечення утримання, використання, обслуговування та ремонт інженерних систем, обладнання, об`єктів благоустрою та інших предметів інфраструктури, об`єднаних спільною прибудинковою територією ареалу компактного проживання;

-сприяння власникам житлових будинків та власникам нежитлових приміщень в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами;

-забезпечення виконання власниками житлових будинків та власниками нежитлових приміщень своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Асоціації.

У п. 2 розділу ІІІ статуту вказано, що вищим органом управління Асоціації є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності Асоціації.

До виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів власників (п.3 розділу ІІІ статуту).

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх власників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку (п.11 розділу ІІІ статуту).

Відповідно до п.1 розділу IV статуту джерелами фінансування є кошти Асоціації, які складаються в тому числі з внесків і платежів власників.

Згідно з п.2 розділу IV статуту сплата встановлених загальними зборами Асоціації внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного та резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами Асоціації, є обов`язковою для всіх співвласників.

Частка власника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення інженерних систем, обладнання, об`єктів благоустрою та інших предметів інфраструктури, об`єднаних спільною прибудинковою територією ареалу компактного проживання, встановлюється рішенням Загальних зборів.

Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів власників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами Асоціації відповідно до законодавства та статуту.

Згідно з п. 2 розділу V статуту власник зобов`язаний, зокрема:

- виконувати обов`язки, передбачені статутом Асоціації;

- виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень;

- своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі;

- відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших власників;

- виконувати передбачені цим статутом обов`язки перед Асоціацією.

06.01.2020 загальними зборами членів Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" прийнято рішення, оформлене протоколом №06/01/2020 від 06.01.2020, яким, зокрема, затверджено порядок нарахування та сплати щомісячного обов`язкового внеску до кошторису витрат 2020-2021 р.р.; затверджено розмір внеску для категорії будинків "житловий" і "будівництво" - 1038,00 грн/міс.; категорії будинків "консервація будівництва" - внесок нараховується з урахуванням коефіцієнта 0,5 та складає 520,00 грн щомісячно; категорії будинків "таунхаус" внесок нараховується з урахуванням коефіцієнта 0,75 та складає 780,00 грн щомісячно.

27.12.2021 загальними зборами членів Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" прийнято рішення, оформлене протоколом №27/12/21 від 27.12.2021, про затвердження кошторису витрат, його складових на 2022 рік у сумі 10 814 160,00 грн; затвердження порядку нарахування та сплати щомісячного обов`язкового внеску до кошторису витрат 2022 року; затвердження щомісячного обов`язкового внеску, який є фіксованим згідно із категоріями, а саме "житловий" - 1537,00 грн; "будівництво" - 1538,00 грн; "консервація" внесок нараховується з урахуванням коефіцієнта - 0,5 та складає - 769,00 грн; "таунхаус" внесок нараховується з урахуванням коефіцієнта - 0,75 та складає - 1153,00 грн щомісячно.

Господарським судом першої інстанції також встановлено, що свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від 21.06.2008 підтверджується укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Протоколом №14 від 15.01.2017 нових загальних зборів членів Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" вирішено, зокрема, головою загальних зборів членів Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" обрати ОСОБА_3 .

Довідкою відповідача від 28.04.2023 за №31 про нарахування та оплати щомісячного внеску, інших платежів за період з 2017 року до квітня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується, що володільцем домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 у період з 2017 року до квітня 2018 року включно щомісячний внесок сплачувався відповідачу у повному обсязі. На підтвердження викладеного у довідці відповідач долучив відсортовані виписки по банківському рахунку за загальний період з 23.02.2018 до 27.06.2018.

Позивачка ОСОБА_1 є також власником та домоволодільцем житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (спільно з ОСОБА_3).

Відповідно до інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, (індексний номер витягу 18695384 від 31.10.2019) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності був зареєстрований за позивачем 28.10.2019.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 05.04.2023 у справі №175/1561/23 відкрито спрощене позовне провадження за позовом Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Позивач вважає, що положення статуту Асоціації, які встановлюють обов`язковість внесків для власників житлових будинків порушують її конституційні права, передбачені ст.19 та ст. 36 Конституції України, оскільки посилаючись на спірні положення статуту, відповідач намагається в судовому порядку стягнути з позивача не сплачені добровільно суми внесків, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанції

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про визнання недійсними пунктів статуту відповідача, а саме: абз. 1 п. 2 розділу IV «Сплата встановлених загальними зборами Асоціації внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами Асоціації, є обов`язковими для всіх власників» та абз. 9 п. 2 розділу V «Власник зобов`язаний, зокрема, «своєчасно і у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що станом на момент створення Асоціації, об`єднання власників квартир (житла) могло бути створено також власниками житлових будинків, а до складу асоціації могли входити об`єднання та власники садиб, що використовують спільно внутрішньоквартальні інженерні мережі (споруди).

Оскільки на даний час положеннями чинного законодавства України не врегульовано спільне використання майна власниками садиб, застосовуючи аналогію закону (ст. 8 ЦК України) при вирішенні даного спору, суди дійшли висновку, що спірні правовідносини регулюються нормами Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", положенням якого спірні пункти статуту не суперечать.

Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами статті 8 ЦК України вказує на неврахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11, від 23.06.2020 у справі №909/337/19, якими визначені підстави для застосування закону за аналогією, та від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, що містить висновки щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини".

Верховний Суд звертає увагу, що у справі №2-591/11 розглядалось подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (спільна сумісна власність подружжя).

Скаржник посилається на пункт 78 постанови від 08.06.2022 у справі №2-591/11, в якому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що Велика Палата у даній постанові також зазначила, що Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні (п. 79).

У постанові від 23.06.2020 у справі №909/337/19 (за позовом Фізичної особи - підприємця до Фізичної особи - підприємця про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу та визнання права власності на майно) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що можливість застосування аналогії закону передбачена в частині десятій статті 11 Господарського процесуального кодексу України, яка допускає в разі якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права). Застосування закону за аналогією закону допускається, якщо: відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання; ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права; вирішити спір, що виник, неможливо, ґрунтуючись на засадах і змісті законодавства; є закон, який регулює подібні відносини і який може бути застосований за аналогією закону (п.п. 44, 45).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, на яку посилається скаржник, здійснювала аналіз поняття «подібні правовідносини» в контексті застосування пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України (пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України) та пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України (пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України).

Верховний Суд враховує, що відповідно до статті 8 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" в редакції, чинній на момент створення Асоціації, до складу асоціації можуть входити об`єднання та власники садиб, що використовують спільно внутрішньоквартальні інженерні мережі (споруди).

За приписами частини 1 статті 381 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент створення Асоціації, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Верховний Суд погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про те, що станом на 2009 рік до складу асоціації могли входити об`єднання та власники садиб, що використовують спільно внутрішньоквартальні інженерні мережі (споруди), і доводи скаржника про неправильне застосування судами ст. 8 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" не знайшли свого підтвердження.

Крім того, Суд враховує, що згідно з пунктом 1 розділу І статуту Асоціація "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" є об`єднанням власників житлових будинків та власників нежитлових приміщень, які розташовані в межах вулиць ареалу компактного проживання "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ" на території смт. Слобожанське Дніпропетровської області, яке створено відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Асоціація діє відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", чинного законодавства України та статуту (п. 2 розділу І статуту).

Асоціація у своїй діяльності користується правами, визначеними статтями 16, 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", та має обов`язки, передбачені статтею 18 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (п. 3 розділу І статуту).

Тобто загальні збори Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ", 31.01.2018, якими затверджено нову редакцію статуту Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ", визначили, що Асоціація діє відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" і статут в цій частині позивачем не оскаржується.

Враховуючи, що згідно зі статутом Асоціація діє відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", а також беручи до уваги, що на даний час положеннями чинного законодавства України не врегульовано спільне використання майна власниками садиб, господарські суди попередніх інстанцій вірно застосували за аналогією закону (стаття 8 Цивільного кодексу України) при вирішенні даного спору норми Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", яким врегульовано подібні правовідносини.

Аналіз висновків, зроблених у судових рішеннях у справі, у якій подано касаційну скаргу, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11, від 23.06.2020 у справі №909/337/19, від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, на які посилається скаржник.

За приписами статті 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції, чинній на момент затвердження статуту) співвласник, серед іншого, зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі оплачувати належні внески і платежі.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати, зокрема, порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (стаття 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції чинній на момент затвердження статуту).

Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (частина 3 статті 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції, чинній на момент затвердження статуту).

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами встановлено, що основна діяльність Асоціації полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном власників житлових будинків та нежитлових приміщень, належне утримання, використання, обслуговування та ремонт інженерних систем, обладнання, об`єктів благоустрою та інших предметів інфраструктури, об`єднаних спільною прибудинковою територією ареалу компактного проживання, сприяння власникам житлових будинків та нежитлових приміщень в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Тому своєчасна сплата внесків і платежів для виконання відповідачем завдань Асоціації не порушує прав позивача, а сприяє належному виконанню статутних завдань відповідача.

При цьому Суд враховує, що за встановленими судами обставинами у даному випадку позивач безпосередньо не оскаржує правомірність створення та діяльності відповідача, не підіймає питання щодо зміни його організаційно-правової форми тощо. Зміст позовних вимог зводиться до незгоди позивача із обов`язком сплачувати внески з метою забезпечення діяльності відповідача.

Статут є локальним нормативним актом юридичної особи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №910/10463/19). Підставами для визнання такого акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача (постанова Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №905/279/20.

Враховуючи наведені правові норми, надавши оцінку абз.1 п.2 розділу IV та абз.9 п.2 розділу V статуту Асоціації, який затверджений протоколом №1 від 31.03.2018 загальних зборів Асоціації, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що спірні пункти статуту не суперечать вимогам Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та не порушують прав або інтересів позивача.

Доводи скаржника щодо порушення статті 36 Конституції України обґрунтовано відхилено апеляційним господарським судом з огляду на не встановлення факту примушення позивача до вступу до Асоціації "Власників житлових будинків "ЗОЛОТІ КЛЮЧІ".

При цьому Суд зауважує, що предметом оскарження є не створення Асоціації, не вступ скаржника до Асоціації, а саме спірні положення статуту.

У касаційній скарзі також містяться посилання на підставу касаційного оскарження рішень - п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України та скаржник вказує на не дослідження зібраних у справі доказів. Проте скаржник не наводить які саме конкретні докази не були досліджені судами попередніх інстанцій, а тому вказана підстава касаційного оскарження судових рішень також не знайшла свого підтвердження.

Щодо доводів касаційної скарги, які стосуються стягнення з позивача судових витрат, Верховний Суд зазначає наступне.

Скаржник вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій, стягуючи з неї 10 000,00 грн витрат на оплату професійної правової допомоги на користь відповідача застосовано ст. 126 ГПК України без урахування висновку щодо застосування аналогії закону, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 922/1964/21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Як встановлено судами, відповідач у відзиві на позовну заяву повідомив, що попередній розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи, складає 20 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано копію договору про надання юридичних (правничої допомоги) від 01.11.2019, розрахунок щодо наданих послуг, акт про надані юридичні послуги від 30.06.2023, копію платіжної інструкції №2722 від 30.06.2023.

Судами встановлено, що 01.11.2019 між відповідачем (замовник) та фізичною особою-підприємцем Курячим Андрієм Миколайовичем (виконавець) був укладений договір про надання юридичних (правничої допомоги) послуг (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, за обумовлену плату юридичні (правничу допомогу) послуги.

Вартість послуг, відповідно до п. 2.1 договору, складає суму вартості всіх видів юридичних послуг, що вказується в щомісячних актах наданих послуг, які підписуються сторонами.

30.06.2023 сторонами складено та підписано акт про надані юридичні послуги, згідно із яким відповідачу були надані юридичні послуги на загальну суму 20 000,00 грн., а саме: складання відзиву на позов у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсними пунктів статуту асоціації - вартістю 10 000,00 грн; складання проєкту заперечень на відповідь ОСОБА_1 - вартістю 10 000,00 грн.

Оплата послуг адвоката відповідачем підтверджується платіжною інструкцією №2722 від 30.06.2023 на суму 20 000,00 грн.

У касаційній скарзі скаржник вказує про відсутність в матеріалах такого документу, як «проєкт заперечень на відповідь ОСОБА_1 » та про те, що згідно платіжної інструкції № 2722 від 30.06.2023 відповідачем здійснено оплата послуг ФОП Курячого А. М. згідно вказаного договору за червень 2023 р. в сумі 20000,00 грн., а не адвоката Курячого А. М.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з рішення місцевого господарського суду, аргументи скаржника, викладені в касаційній скарзі, вже були розглянуті господарським судом першої інстанції. Суд встановив, що відповідачу правову допомогу було надано саме адвокатом Курячим Андрієм Миколайовичем, статус якого підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №1702 від 18.06.2007, а тому відповідач має право на відшкодування витрат на оплату професійної правової допомоги.

Заперечення позивача проти покладення на нього витрат відповідача на оплату професійної правової допомоги через те, що матеріали справи не містять такої заяви по суті як: «проєкт заперечень» відхилено судом першої інстанції як необґрунтовані, оскільки матеріали справи містять не проєкт, а саме заперечення відповідача.

Враховуючи викладене, здійснивши оцінку розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, приймаючи до уваги обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., адже цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Вказані висновки не спростовано скаржником у касаційній скарзі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки підстави касаційного оскарження судових рішень не підтвердились, у задоволенні касаційної скарги слід відмовити, а рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду - залишити без змін.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2024 у справі № 904/2607/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді І. Д. Кондратова

О. А. Кролевець