ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. Справа№ 910/16013/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання: Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Мясков О.Є.;

від відповідача: Крячко О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 року (повний текст складено 19.01.2024)

у справі № 910/16013/23 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект»

про стягнення 1 333 177, 20 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» з вимогою про стягнення 1 333 177,20 грн., з яких 962 183,30 грн. пені та 370 993,90 грн. штрафу за договором про закупівлю послуг з розробки техніко-економічного обгрунтування № від 19.03.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 618 096 грн. 74 коп. пені, 370 993 грн. 90 коп. штрафу, 14 836 грн. 36 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 29 555, 18 грн витрат на професійну правову допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі №910/16013/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» при прийняття додаткового рішення задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на користь Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 29 555, 18 грн.

Доводи і мотиви апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції відмовив у стягненні витрат, що пов`язані із первісним ознайомленням з матеріалами справи, вивченням судової практики, складання відзиву на позовну заяву, заяву про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, участі у судовому засіданні без будь-яких обґрунтувань. При цьому, судом не було встановлено, що подані документи про розмір судових витрат є неналежними або недопустимими доказами або їх розмір є необґрунтованим чи непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі №910/16013/23 та призначено до розгляду на 28.02.2024.

09.02.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема, позивач зазначив, що при прийнятті рішення у справі № 910/16013/23 від 19.12.2023 суд на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України стягнув з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви. Дана норма дає можливість суду, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Отже, суд вже визначився із способом розподілу судових витрат, а тому витрати відповідача на професійну правничу допомогу повинні покладатися на відповідача, як на особу, через неправильні дії якої виник спір.

У судовому засіданні 28.02.2024 оголошена перерва до 03.04.2024

Представник позивача у судовому засіданні 03.04.2024 заперечував доводи апеляційної скарги та просив додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.04.20224 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання про стягнення витрат на правову допомогу повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.ст. 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як на доказ понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем подано копію договору про надання адвокатом правової допомоги від 01.07.2021; копію додатку № 43 від 23.10.2023 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 01.07.2021; копію акту приймання-передачі правової допомоги № 43-1 від 21.11.2023 на суму 35 745, 45 грн.; копію акту приймання-передачі правової допомоги № 43-3 від 19.12.2023 на суму 18 704, 33 грн; копію акту приймання-передачі правової допомоги № 43-2 від 12.12.2023 на суму 10 626, 05 грн; посадочний документ № 72У-Н1-0; посадочний документ № У-Т7-1; посадочний документ № 78Я-Н1-3; посадочний документ № Я4Ю-Т1-3; копію рахунку-фактури № 2/11-2023 від 21.11.2023; копію рахукну-фактури № 4/10-2023 від 30.10.2023; копію рахунку-фактури № 3/12-2023 від 19.12.2023; копію рахунку-фактури № 1/12-2023 від 12.12.2023; копію рахунку на оплату № 195548 від 11.12.2023; копію рахунку на оплату № 195301 від 20.11.2023; копію платіжної інструкції № 5449 від 30.10.2023; копію платіжної інструкції № 5578 від 21.11.2023; копію платіжної інструкції № 5742 від 19.12.2023; копію платіжної інструкції № 5693 від 12.12.2023.

Відповідно до п. 2 акту приймання-передачі правової допомоги № 43-1 сторони узгодили, що адвокатом згідно цього акту надано наступну правову допомогу за договором: первісне ознайомлення із матеріалами справи і збір необхідної інформації - 6 000, 00 грн; вивчення судової практики - 6 000, 00 грн; складання відзиву на позовну заяву від 02.11.2023 - 10 000, 00 грн; складання заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 02.11.2023 - 1 500, 00 грн; участь в судовому засіданні із явкою до суду 21.11.2023 - 5 000, 00 грн; складання заперечень від 17.11.2023 - 6 000, 00 грн; поштові витрати - 73, 00грн; транспортні витрати (залізничні квитки) - 1 172, 45 грн.

Згідно із п. 2 акту приймання-передачі правової допомоги № 43-2 сторони узгодили, що адвокатом згідно цього акту надано наступну правову допомогу за договором: участь у судовому засіданні із явкою до суду 12.12.2023 - 5 000, 00 грн; проживання в готелі з 20.11.по 21.11.2023 - 2 226, 80 грн; проживання в готелі з 11.12 по 12.12.2023 - 2 226, 80 грн; транспортні витрати (залізничні квитки) - 1 172, 45 грн.

Відповідно до п. 2 акту приймання-передачі правової допомоги № 43-3 сторони узгодили, що адвокатом згідно цього акту надано наступну правову допомогу за договором: участь в судовому засіданні дистанційно 19.12.2023 - 1 500, 00 грн; гонорар успіху - 17 204, 33 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог заявник просив суд першої інстанції стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 29 555, 18 грн витрат на професійну правову допомогу.

Відмовляючи у задоволенні заяви Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 29 555, 18 грн витрат на професійну правову допомогу суд першої інстанції виходив з того, що судові витрати у вигляді «гонорару успіху», які поніс відповідач, не відповідають принципу справедливості та не є такими, що були неминучими. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що оскільки товариство відповідача зареєстроване та здійснює свою діяльність в місті Києві, у зв`язку із чим для участі адвоката в судових засіданнях в Господарському суді міста Києва відсутня потреба у виділенні коштів на проживання та проїзд, а вибір представника відповідача з іншого регіону є лише правом сторони і не повинен перекладатися як обов`язок на іншу сторону.

Водночас, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції. Так, щодо стягнення «гонорару успіху», колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Тобто колегія суддів виходить з того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі «гонорару успіху», суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару (в даному випадку вирахуваного ними у відсотковому співвідношенні від суми незадоволених позовних вимог), а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатським бюро та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи.

Аналогічний висновок викладений в постанові ВС від 15.02.2022 у справі № 915/294/21.

При цьому, колегія суддів зазначає, що повністю відмовляючи у стягненні «гонорару успіху» з підстав, що вони не є такими, що не були неминучими, суд першої інстанції фактично нівелює можливість стягнення судових витрат у вигляді «гонорару успіху», оскільки даний вид судових витрат не є невідворотнім, а узгоджується між клієнтом та адвокатом на підставі договору.

Беручи до уваги викладенне, колегія суддів приходить до висновку, що розподіл витрат у формі «гонорару успіху» як і інші види судових витрат повинні оцінюватися судом з урахуванням критерію справедливості, розумності та співмірності.

Щодо заявлених витрат пов`язаних з проживанням та проїздом адвоката, то колегія суддів зазначає, що сторона не може бути обмежена у виборі адвоката. При цьому, вказані витрати також повинні оцінюватися судом враховуючи критерій розумності та обґрунтованості та можуть бути зменшенні у разі якщо вони є надмірними.

Крім того, колегія суддів погоджується із твердженнями апелянта, що судом першої інстанції відмовлено в стягненні витрат, пов`язаних з первісним ознайомленням з матеріалами справи, вивченням судової практики, складанням відзиву на позовну заяву, складанням заперечень та участю у судових засіданнях без будь-яких обґрунтувань.

Так, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Також колегія суддів бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Так, розглянувши клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, з огляду на складність справи, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, наданий адвокатом обсяг послуг, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, з урахуванням середнього розміру заробітної плати, враховуючи подання позивачем заперечення щодо розміру судових витрат, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що розмір заявлених відповідачем витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 29 555,18 грн, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеному вище розмірі, а їх стягнення з позивача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, тому, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обгрунтованим до стягнення є 50% від заявлених витрат, а саме 14 777, 59 грн.

Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів не погоджується із твердженнями позивача, що суд першої інстанції у даній справі в рішенні від 19.12.2023 на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України стягнув з відповідача на користь позивача сплачени ним судовий збір за подання позовної заяви, а тому всі судові витрати повинні покладатися на відповідача, як на особу, через неправильні дії якої виник спір.

Так, з мотивувальної частини рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 вбачається, що відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, суд поклав судовий збір на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, вищевказані твердження позивача є безпідставними та такими, що не приймаються судом до уваги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; (п. 1, 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 277 ГПК України, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 у справі № 910/16013/23 та часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 року у справі № 910/16013/23 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 року у справі № 910/16013/23 скасувати та прийняте нове додаткове рішення.

Клопотання Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44; ) на користь Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» (04655, м. Київ, Кудрявський узвіз, 5-Б; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 777, 59 грн.

В іншій частині клопотання Акціонерного товариства Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» відмовити.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/16013/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 15.04.2024 (у зв`язку із перебуванням у відрядженні головуючого судді Суліма В.В. з 06.04.2024 по 12.04.2024)