ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 Справа № 914/2161/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Цурак У.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП, м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична Майстерня, м. Київ

про визнання недійсним договорів

у справі за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ, м. Київ

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП (79024, м. Львів, вул. Кордуби М., буд. 6; )

Представники сторін:

Ініціюючий кредитор: ОСОБА_2

ОСОБА_1 : Забарін А.Ф.

ТОВ Юридична Майстерня: не з`явився

ліквідатор: Бандура І.В.

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2023 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП (79024, м. Львів, вул. Кордуби М., буд. 6; ).

Ухвалою суду від 02.08.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП. Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП у розмірі 177 140,00 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном строком на сто сімдесят календарних днів. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП арбітражного керуючого Литвиненка Сергія Сергійовича. Хід розгляду справи викладено в відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 08.11.2023 року визнано грошові вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП у розмірі 22 292,00 грн.

Постановою суду від 08.11.2023 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП; припинено повноваження розпорядника майна; визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором арбітражного керуючого Литвиненка Сергія Сергійовича, оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного суду повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП (79024, м. Львів, вул. Кордуби М., буд. 6; ) банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Справа №914/2161/23 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 10.01.2024 року серед іншого відсторонено арбітражного керуючого Литвиненка Сергія Сергійовича від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП. Призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП арбітражного керуючого Бандуру Івана Васильовича.

30.01.2024 через систему «Електронний суд» від кредитора - ОСОБА_1 надійшла заява до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП, Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ, Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична Майстерня про визнання недійсними договорів та здійснення розгляду заяви в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства. Заявник просить визнати недійсним Договір від 29.06.2023 № 29/06-23 про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична Консалтингова група М.К.С. () та Товариством з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ () та визнати недійсним Договір від 21.08.2023 № 21/08-23 про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ () та Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична Майстерня ().

Ухвалою суду від 05.02.2024 заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП, Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ, Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична Майстерня про визнання недійсними договорів, прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/2161/23 про банкрутство ТОВ КОМ ПРО ГРУП.

В судове засідання 06.03.2024 з`явилися сторони та ліквідатор.

Ліквідатором подано звіт про виконану роботу станом на 06.03.2024, яким повідомлено суд, що майна та майнових активів, які б належали банкруту на праві власності або господарського відання не виявлено; за банкрутом обліковується кредиторська заборгованість в розмірі 199 432 грн перед ТОВ «АТ Компані» та ОСОБА_1 ; дебіторська заборгованість відсутня.; проводиться робота по закриттю рахунків в АТ «Укрсиббанк»; ліквідатором понесено додаткові витрати на суму 1 822,76 грн; повідомлено ТОВ «АТ Компані» про проведення засідання комітету кредиторів 11.03.2024.

01.02.2024 ОСОБА_1 подано клопотання, сформоване в системі «Електронний суд» про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, яке судом задоволено.

Представником ТОВ «Юридична Майстерня» подано клопотання, сформоване в системі «Електронний суд» про відкладення розгляду справи.

Ліквідатором Бандурою І.В. подано відзив, сформований в системі «Електронний суд» на заяву ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, в якому позовні вимоги визнано у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.03.2024 розгляд справи відкладено на 03.04.2024.

У судове засідання 03.04.2024 з`явилися представники ОСОБА_1 , ТОВ «АТ Компані» та ліквідатор.

Представник ОСОБА_1 просив задовольнити вимоги з підстав викладених у заяві, поясненнях, наданих у судовому засіданні. Ліквідатор надав пояснення щодо поданого відзиву, яким позовні вимоги визнано у повному обсязі. Представник ТОВ «АТ Компані» заперечень щодо означених вимог не надав.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У судовому засіданні 03.04.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції сторін.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що 29.06.2023 між ТОВ Юридична Консалтингова Група М.К.С. (Первісний кредитор, змінено найменування на ТОВ КОМ ПРО ГРУП) та ТОВ АТ КОМПАНІ (Новий кредитор) укладено Договір № 29/06-23 про відступлення права вимоги.

Заявник звертає увагу суду, що вказаний Договір укладено за 14 днів до моменту подання до Господарського суду Львівської області (13.07.2023) заяви ТОВ АТ КОМПАНІ про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ КОМ ПРО ГРУП.

В подальшому, після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ КОМ ПРО ГРУП, 21.08.2023 між ТОВ АТ КОМПАНІ та ТОВ Юридична майстерня укладено Договір № 21/08-23 про відступлення права вимоги.

Заявник звертає увагу на обставини, що вказують на фіктивність вказаних правочинів.

Відповідно до положень Договорів від 29.06.2023 № 29/06-23 та від 21.08.2023 № 21/08-23 розрахунок здійснено до підписання договору.

Разом з тим докази проведення розрахунків між ТОВ Юридична консалтингова група МКС та ТОВ АТ Компані додані не були.

На думку заявника це вказує на те, що ТОВ КОМ ПРО ГРУП маючи невиконанні грошові зобов`язання перед ТОВ АТ КОМПАНІ (яке є ініціюючим кредитором у даній справі) безоплатно передало вказаній юридичній особі право грошових вимог до ТОВ ТЕХНО БУД РІТЕЙЛ, відмовившись таким чином від ліквідного активу.

У подальшому, це призвело також до неможливості виконання боржником грошових зобов`язань перед ОСОБА_1 .

Заявник вказує, що за таких умов Договір про відступлення права вимоги від 29.06.2023 №29/06-23 у відповідності до положень ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства підлягає визнанню недійсним.

Крім того зазначено, що придбання прав вимоги до інших осіб, а потім стягнення такої заборгованості в судовому порядку, не відповідає статутній діяльності та меті, а ні ТОВ АТ КОМПАНІ, а ні ТОВ Юридична Майстерня.

Також зазначено, що керівник ТОВ Юридична Майстерня - ОСОБА_3 є пов`язаною особою з ТОВ КОМ ПРО ГРУП, адже станом на 15.05.2023 ОСОБА_3 був кінцевим бенефіціарним власником та учасником ТОВ КОМ ПРО ГРУП. Крім цього, ОСОБА_4 , який як адвокат представляв інтереси ТОВ Юридична консалтингова група М.К.С. (після перейменування - ТОВ КОМ ПРО ГРУП), представляє також інтереси ТОВ Юридична Майстерня у справі № 908/3413/21, а як арбітражний керуючий був розпорядником майна та ліквідатором ТОВ КОМ ПРО ГРУП у справі № 914/2161/23.

Таким чином, за твердженням заявника оскаржувані правочини - Договір про відступлення права вимоги від 29.06.2023 № 29/06-23 та Договір про відступлення права вимоги від 21.08.2023 № 21/08-23 є фіктивними, укладеними між пов`язаними особами виключно з метою виведення з власності боржника ТОВ КОМ ПРО ГРУП ліквідного активу - право вимоги у розмірі 2 860 000,00 грн до ТОВ Техно Буд Рітейл.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області в провадженні якого перебуває справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства про визнання недійсними Договору від 29.06.2023 № 29/06-23 про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична Консалтингова групу М.К.С. () та Товариством з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ () та визнання недійсним Договору від 21.08.2023 № 21/08-23 про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ () та Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична Майстерня ().

ТОВ «КОМ ПРО ГРУП» в особі ліквідатора, у відзиві на заяву про визнання недійсним правочину боржника зазначено, що під час виконання повноважень ліквідатора, ним було отримано інформацію від ГУ ДПС у Львівській області про наявність актуального банківського рахунку банкрута ТОВ «КОМ ПРО ГРУП». У подальшому проведена актуалізація даних та змінено підписанта по рахунку, після чого отримана інформація про рух коштів по ньому. Згідно банківської виписки по рахунку за період 19.09.2022 (дата відкриття) по 19.09.2023, відсутні зарахування коштів на суму 2 860 000,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги за № 29/06-23 від 29.06.2023.

Ліквідатор зазначає, що в силу приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України та відсутності оплати за Договором про відступлення права вимоги за № 29/06-23 від 29.06.2023, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання зобов`язань за ним, є всі підстави вважати його недійсним.

Також на думку ліквідатора обставини, що оспорюваний Договір про відступлення права вимоги № 29/06-23 було укладено Первісним кредитором ТОВ «КОМ ПРО ГРУП» у підозрілий період», за місяць (33 дні) до відкриття стосовно нього провадження у справі про банкрутство, відчуження права вимоги здійснено ним безоплатно, внаслідок чого він фактично відмовився від власних майнових вимог, свідчать про наявність підстав для застосування статті 42 КУзПБ та визнання цього договору недійсним.

Крім того вбачається пов`язаність осіб у відступленні права грошової вимоги на суму 2 860 000,00 грн., що належало ТОВ «КОМ ПРО ГРУП» (ТОВ «Юридична Консалтингова Група М.К.С.») за Договором про надання юридичних послуг № 01/10- 19 від 01.10.2019, розпорядником майна та ліквідатором якого був Литвиненко С.С., яке у подальшому безоплатно відійшло за Договором про відступлення права вимоги № 29/06-23 від 29.06.2023 до ТОВ «АТ КОМПАНІ», та у кінцевому результаті було знову передано на безоплатній основі ТОВ «Юридична майстерня» за Договором № 21/08-23 про відступлення права вимоги, представником якого також значиться ОСОБА_4 .

Враховуючи приписи законодавства, відсутність оплати як за Договором про відступлення права грошової вимоги № 29/06-23 від 29.06.2023 так і за Договором про відступлення права грошової вимоги за № 21/08-23 від 21.08.2023, пов`язаність осіб та безоплатне відчуження майнових активів банкрута ТОВ «КОМ ПРО ГРУП», можна дійти висновку про недійсність оспорюваних правочинів з ознаками фіктивності.

Товариство з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ та Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична Майстерня відзиву, письмових пояснень чи заперечень щодо заявлених вимог не надали.

Обставини справи встановлені судом.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.01.2022 відкрито провадження у справі № 908/3413/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл». Визнано грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична Консалтингова Група М.К.С.» (змінилась назва на Товариство з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП) до боржника на суму 76 700,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 2 860 000,00 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Вказані грошові вимоги виникли за зобов`язаннями по Договору про надання юридичних послуг від 01.10.2019 № 01/10-19, який був укладений ТОВ «Юридична консалтингова група М.К.С.» та ТОВ «Яворина Бетріб» (згідно Інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Яворина Бетріб» змінило власне найменування на ТОВ «Техно Буд Рітейл»).

29.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА М.К.С.» (Первісний кредитор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ КОМПАНІ» (Новий кредитор за договором) укладено Договір № 29/06-23 про відступлення права вимоги, за яким Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором про надання юридичних послуг № 01/10-19 від 01.10.2019 року (надалі - Основний договір), укладеним між Первісним кредитором та ТОВ «Яворина Бетріб» (надалі - Боржник).

Відповідно до п. 1.3. за цим Договором Новий кредитор повністю одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язання за Основним договором у сумі 2 860 000 грн. 00 коп. (два мільйони вісімсот шістдесят тисяч гривень нуль копійок) та сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржником зобов`язань за Основним договором.

Відповідно до положень розділу 5 Договору сума відступлених прав вимоги становить 2 860 000 грн. 00 коп. (два мільйони вісімсот шістдесят тисяч гривень нуль копійок). Розрахунок між сторонами здійснено до підписання цього договору. Жодна із сторін не має претензій.

13 липня 2023 року на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП (79024, м. Львів, вул. Кордуби М., буд. 6; ).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.08.2023 року відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП, визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП у розмірі 177 140,00 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП, введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП, призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП арбітражного керуючого Литвиненка Сергія Сергійовича. Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП у встановленому законодавством порядку.

Ліквідатором до матеріалів справи долучено банківську виписку по рахунку банкрута ТОВ «КОМ ПРО ГРУП», з якої встановлено, що за період 19.09.2022 по 19.09.2023, відсутні зарахування коштів на суму 2 860 000,00 грн за Договором про відступлення права вимоги за № 29/06-23 від 29.06.2023.

21.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Компані» (Первісний кредитор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА МАЙСТЕРНЯ» (Новий кредитор за договором) укладено Договір № 21/08-23 про відступлення права вимоги, за яким Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором про надання юридичних послуг № 01/10-19 від 01.10.2019 року, укладеним між Первісним кредитором та ТОВ «Яворина Бетріб» (надалі Боржник).

Відповідно до п. 1.3 за цим Договором Новий кредитор повністю одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язання за Основним договором у сумі 2 860 000 грн. 00 коп. (два мільйони вісімсот шістдесят тисяч гривень нуль копійок) та сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржником зобов`язань за Основним договором.

Відповідно до розділу 5 Договору сума відступлених прав вимоги становить 2 860 000 грн. 00 коп. (два мільйони вісімсот шістдесят тисяч гривень нуль копійок). Розрахунок між сторонами здійснено до підписання цього договору. Жодна із сторін не має претензій.

Доказів здійснення розрахунку за вказаним Договором в сумі 2 860 000 грн. 00 коп. між ТОВ Юридична консалтингова група МКС та ТОВ АТ Компані до матеріалів справи сторонами не долучено.

ТОВ Юридична майстерня подано до Господарського суду Запорізької області заяву від 31.08.2023 Вих. 31/08 про заміну кредитора у справі № 908/3413/21, в якій просив суд замінити кредитора у справі про банкрутство ТОВ Техно Буд Рітейл наступним чином: ТОВ Юридична Консалтингова Група М.К.С. () на його правонаступника ТОВ АТ КОМПАНІ (код 36413493) на підставі Договору про відступлення права вимоги від 29.06.2023 № 29/06-23; ТОВ АТ КОМПАНІ () з вимогами до боржника у розмірі 2 860 000,00 грн. на його правонаступника ТОВ Юридична Майстерня () на підставі Договору про відступлення права вимоги від 21.08.2023 № 21/08-23.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.01.2024 у справі № 908/3413/21 вказане клопотання було задоволено.

Також з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 , який є керівником ТОВ Юридична Майстерня» станом на 15.05.2023 був кінцевим бенефіціарним власником та учасником ТОВ КОМ ПРО ГРУП.

ОСОБА_4 , який був розпорядником майна, а згодом ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП, як адвокат представляв інтереси ТОВ Юридична консалтингова група М.К.С. (після перейменування - ТОВ КОМ ПРО ГРУП), що підтверджується долученими до справи копіями документів ТОВ Юридична Консалтингова Група М.К.С поданими адвокатом Сергієм Литвиненком з ордером на підтвердження повноважень.

А також Литвиненко Сергій Сергійович, як адвокат представляв інтереси ТОВ Юридична Майстерня у справі №908/3413/21. Матеріали справи містять копію заяви ТОВ Юридична майстерня про заміну кредитора у справі № 908/3413/21, яка подана адвокатом Сергієм Литвиненком.

Оцінка суду.

Відповідно до положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (висновки сформовано у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 19.11.2019 у справі № 918/204/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Частиною 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Отже, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування:

1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів;

2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб;

3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Насамперед, це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі № 21/89б/2011 (913/45/20), від 16.11.2022 у справі № 44/38-б (910/16410/20), від 21.03.2023 у справі № 910/18376/20 (918/445/22).

Отже, кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий, перш за все, є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника (правова позиція Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19)).

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для створення преференції у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог кредиторів, а також з метою незаконного виведення майна боржника поза межами легальної судової процедури. Боржник у даному випадку діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно інших кредиторів, вимоги яких існували на дату його укладення, а також по відношенню до тих чиї вимогли виникли одразу після вчинення оскарженого правочину, що призвело до подальшого нездійснення господарської діяльності. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Аналіз норм статті 42 КУзПБ дає підстави для висновку, що приписами цієї норми чітко визначено, що названа стаття підлягає застосуванню до правочинів, вчинених боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, а відтак норма статті 42 КУзПБ, щодо відрахування трирічного строку, розширеному тлумаченню не підлягає.

Правочин, вчинений боржником у період виникнення у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину як такого, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. Такі висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

У період протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредиторами, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 цього Кодексу.

Ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відтак, положення статті 42 КУзПБ розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі N 920/10/21 (920/868/21)).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 3 ст. 13 ЦК України передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Зокрема, але не виключно, критеріями можуть бути: - момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); - щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Суд зазначає, що Договір про відступлення права вимоги № 29/06-23 від 29.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА М.К.С.» (04.07.2023 змінено назву на ТОВ «Ком Про Груп») та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ КОМПАНІ» було укладено за 33 дні до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ КОМ ПРО ГРУП (ухвала суду про відкриття провадження про банкрутство від 02.08.2023 року).

При цьому, як зазначалося вище згідно банківської виписки по рахунку за період 19.09.2022 по 19.09.2023, відсутні зарахування коштів на суму 2 860 000,00 грн за Договором про відступлення права вимоги за № 29/06-23 від 29.06.2023.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оспорюваний Договір про відступлення права вимоги № 29/06-23 було укладено ТОВ «КОМ ПРО ГРУП» у «підозрілий період», протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, в цьому випадку за 33 дні до відкриття стосовно нього провадження у справі про банкрутство, відчуження права вимоги здійснено ним безоплатно, внаслідок чого він фактично відмовився від власних майнових вимог, що свідчить про наявність підстав для застосування статті 42 КУзПБ та визнання цього договору недійсним.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У постановах Верховного Суду, ухвалених як у господарських, так і цивільних справах, і по суті є універсальними - тобто не залежать від конкретних обставин справи, а застосовуються у всіх випадках, коли особа, яка не є учасником правочину подає позов про визнання його недійсним (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, постанови Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 910/5529/19, від 01.12.2021 у справі № 910/10754/20, від 13.01.2022 у справі № 914/1962/19, від 18.05.2022 у справі № 916/1383/21).

Для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду з позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних з вчиненням такого правочину (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, постанові Великої палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17).

Як зазначалося вище судом, 21.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Компані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА МАЙСТЕРНЯ» укладено Договір № 21/08-23 про відступлення права вимоги.

Разом з тим, розрахунок за вказаним договором сторонами не здійснено, доказів на підтвердження протилежного до матеріалів справи не долучено, жодних пояснень не надходило.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 201/2832/19 (провадження № 61-14079св20) зазначає, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме собою невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Суд зазначає, що стороною Договору № 21/08-23 про відступлення права вимоги від 21.08.2023 року є ТОВ «ЮРИДИЧНА МАЙСТЕРНЯ», керівником якого є ОСОБА_3 . При цьому станом на 15.05.2023 ОСОБА_3 був кінцевим бенефеціарним власником ТОВ «КОМ ПРО ГРУП». А також ОСОБА_4 , який був розпорядником майна/ліквідатором ТОВ КОМ ПРО ГРУП, як адвокат представляв інтереси ТОВ Юридична консалтингова група М.К.С. (після перейменування - ТОВ КОМ ПРО ГРУП), водночас ОСОБА_4 , як адвокат представляв інтереси ТОВ Юридична Майстерня у справі №908/3413/21.

Із зазначеного вище встановлено пов`язаність осіб у відступленні права грошової вимоги на суму 2 860 000,00 грн., що належало ТОВ «КОМ ПРО ГРУП» (ТОВ «Юридична Консалтингова Група М.К.С.») за Договором про надання юридичних послуг № 01/10- 19 від 01.10.2019, яке у подальшому безоплатно відійшло за Договором про відступлення права вимоги № 29/06-23 від 29.06.2023 до ТОВ «АТ КОМПАНІ», та у кінцевому результаті було передано на безоплатній основі ТОВ «Юридична майстерня» за Договором № 21/08-23 про відступлення права вимоги.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, покладається пропорційно на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-241 ГПК України, ст.ст. 1, 2, 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 вх.№425/24 від 30.01.2024 року задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір від 29.06.2023 № 29/06-23 про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична Консалтингова група М.К.С. () та Товариством з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ ().

3. Визнати недійсним Договір від 21.08.2023 № 21/08-23 про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ () та Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична Майстерня ().

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КОМ ПРО ГРУП ( 79024, м. Львів, вул. Кордуби М., буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 229, 87 грн судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АТ КОМПАНІ (04111, м. Київ, вул. Щербакова, 53, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 229, 87 грн судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична Майстерня (03115, місто Київ, проспект Берестейський, 136, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 229, 87 грн судового збору.

7. Накази видати згідно з ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений 12.04.2024.

Суддя Чорній Л.З.