ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 квітня 2024 рокуСправа № 912/931/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Кіровоградської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

1. Вжити заходів забезпечення позову.

2. Заборонити ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" в особі директора ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини, підписувати договори, угоди, інші юридичні акти, які спрямовані на відчуження майна та майнових прав, власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "РАССВЄТ-АГРО".

3. Заборонити Державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно правочині, договорів, угод, інших юридичних акті укладених з боку ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" в особі директора ОСОБА_2 які спрямовані на відчуження майна та майнових прав, власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "РАССВЄТ-АГРО".

4. Заборонити посадовим особам Головного управління Держспоживслужби в Кіровоградській області () вчиняти дії спрямовані на зняття з обліку сільськогосподарської техніки, зареєстрованої за ТОВ "РАССВЄТ-АГРО".

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що ОСОБА_1 , враховуючи вимоги ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, має намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "РАССВЄТ-АГРО" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" від 14.12.2021, оформленого протоколом від 14.12.2021 №1 та скасування запису про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "РАССВЄТ-АГРО".

ОСОБА_1 , на момент звернення з даною заявою, є повноправним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "РАССВЄТ АГРО" , з часткою у статутному капіталі у розмірі 45 відсотків.

Іншим співзасновником ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" з часткою у статутному капіталі розміром 55 відсотків є ОСОБА_2 .

При вирішенні питання учасниками ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" про внесення змін до статуту товариства, в частині актуалізації імен нових учасників ТОВ, відображення їх частки у статутному капіталі Товариства, шляхом прийняття його нової редакції, затвердженої рішенням загальних зборів учасників ТОВ, ОСОБА_1 , шляхом звернення до державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Кропивницької РВА, отримав, з реєстраційної справи ТОВ "РАССВЄТ-АГРО", копію рішення загальних зборів учасників ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" від 14.12.2021, оформленого протоколом від 14.12.2021 №1, згідно з яким вбачається, про начебто проведенні загальні збори учасників ТОВ "РАССВЄТ-АГРО", в тому числі за участі управителя спадщини-корпоративними правами ОСОБА_1 , на яких було обрано директором ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" ОСОБА_2 .

За твердженням заявника, вказане рішення прийняте загальними зборами з порушенням норм чинного законодавства.

В той же час, ОСОБА_2 , будучи учасником та директором (згідно з оспорюваним протоколом) ТОВ "РАССВЄТ-АГРО", став співзасновником ТОВ "Агро-Стайл" з часткою в статутному капіталі у розмірі 75%, у грошовому виразі 75000 грн.

05.04.2024 заявником виявлено, шляхом доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що після створення ОСОБА_3 ТОВ "Агро-Стайл" в лютому 2024 року, ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" будучи орендарем 100 земельних ділянок уклало 100 договорів суборенди визначених земельних ділянок.

Згідно з положенням ст. 40 Статуту ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" повноваженнями на укладення, в тому числі, договорів суборенди, наділений Генеральний директор, якими безперешкодно користується ОСОБА_2 на підставі оспорюваного рішення загальних зборів від 14.12.2021.

Зазначені дії ОСОБА_2 вчиняються на шкоду майновим інтересам ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" та на користь новоствореному ТОВ "Агро-Стайл", оскільки, відповідно до ст. 8 ЗУ "Про оренду землі", укладення договорів суборенди щодо земельних ділянок, які перебували у користуванні ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" має наслідком передачі земельних ділянок у користування з боку орендаря суборендарю і як наслідок, позбавлення орендаря прав на ведення товарного сільськогосподарського виробництва на них, що відповідно позбавляє орендаря (ТОВ "РАССВЄТ-АГРО") права на отримання прибутку від ведення товарного сільськогосподарського виробництва на орендованих земельних ділянках. Позаяк, ОСОБА_1 заперечуються повноваження ОСОБА_2 на здійснення повноважень, визначених ст. 40 Статут ТОВ "РАССВЄТ-АГРО", в тому числі й на вчинення правочинів такого роду від імені та в інтересах ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" з підстав, зазначених вище у даній заяві про забезпечення позову.

Крім того, з урахуванням вищевказаних обставин існує також обґрунтована ймовірність того, що ОСОБА_2 продовжить свою протиправну поведінку, спрямовану на завдання шкоди майновим інтересам ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" й здійснить від імені ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" на користь ТОВ "Агро-Стайл" відчуження належної ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" сільськогосподарської техніки також з метою отримання ТОВ "Агро-Стайл" технічної змоги обробляти одержані у користування на праві суборенди земельні ділянки у сільськогосподарський період 2024 року.

Заявник вважає, що на даний час існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення ефективного захисту та поновленню порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, який є учасником ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" з часткою у статутному капіталі у розмірі 45%, оскільки директор ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" Потєєв С.І., незаконно здійснюючи повноваження генерального директора ТОВ "РАССВЄТ-АГРО", визначенні ст. 40 Статуту Товариства, вчиняє дії на шкоду майновим інтересам Товариства, шляхом укладення правочинів, спрямованих на відчуження майна та майнових прав ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" в інтересах іншого Товариства, в якому він також є засновником з часткою у статутному капіталі у розмірі 75%.

При розгляді заяви про забезпечення позову, господарський суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення щодо ймовірності вчинення відповідних дій.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язано застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише застереження у заяві про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або імовірну неможливість ефективного поновлення прав позивача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тобто, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (подібний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №910/1261/20, від 25.09.2020 №921/40/20 від 12.09.2022 у справі №911/172/22).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вже зазначено, заявник вказує на існування обґрунтованої ймовірності того, що ОСОБА_2 продовжить свою протиправну поведінку, спрямовану на завдання шкоди майновим інтересам ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" й здійснить відчуження сільськогосподарської техніки, яка належить ТОВ "РАССВЄТ-АГРО".

Однак, в порушення вимог ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду (вчинення дій по відчуженню сільськогосподарської техніки) не подано.

Таким чином, посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення ОСОБА_2 певних реальних дій, спрямованих на реалізацію сільськогосподарської техніки на власний розсуд або передання його третім особам, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, у поданій заяві позивач зазначає про те, що ОСОБА_2 наносяться матеріальні збитки ТОВ "РАССВЄТ-АГРО" як посадою особою. Суд зазначає, що в такому випадку предметом спору має бути відшкодування шкоди юридичній особі її посадовою особою. В той же час із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що предметом спору майбутньої позовної заяви заявником визначено корпоративний спір між учасниками товариства та товариством.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що факт недотримання законодавства України при проведенні загальних зборів, на яких було прийняте оскаржуване рішення, не є беззаперечним, тому не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, на думку суду, станом на дату винесення зазначеної ухвали відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, оскільки у даному випадку обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість вжиття заходів до забезпечення позову судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Господарський суд звертає увагу заявника, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.04.2024 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду.

Копію ухвали направити представнику заявника через систему "Електронний суд".

Суддя М.С. Глушков