ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024м. ХарківСправа № 922/233/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", м. Харків
про стягнення 773203,47 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" про стягнення заборгованості в сумі 773203,47 грн за Договором купівлі-продажу № 7/2 від 07.02.2020, з яких: 499444,72 грн. - основна сума боргу; 234090,48 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 39668,27 - 3% річних від простроченої до оплати суми. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 30.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/233/24 за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання у справі №922/233/24 було закрито протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 28.03.2024 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання 11.04.2024 не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 11.04.2024 не з`явився.

Ухвали по справі направлялись відповідачу до електронного кабінету та були доставлені, що підтверджується відповідними Довідками про доставку електронних листів.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд даної справи в господарському суді.

Приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом стосовно подання до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

03.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (далі - Продавець/Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі-Покупець/ Відповідач) було укладено Договір купівлі-продажу № 7/2 (далі - договір).

У відповідності до пункту 1.1. Договору, продавець зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим договором передати у власність покупця товар в асортименті та в кількості, визначених цим договором, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну).

Пунктом 1.2. договору передбачено наступне: найменування (асортимент), ціна, кількість, загальна вартість цього товару вказуються в специфікаціях (додатках), які додаються до договору і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до положень пункту 2.1. договору, продавець передає товар на адресу покупця за договірними цінами, які вказуються в специфікаціях.

Згідно з пунктом 2.5. договору, оплата за товар здійснюється в наступному порядку: 100% оплата поставленого товару протягом 20 календарних днів з дати поставки.

Як зазначено в пункті 3.1. договору, постачання товару здійснюється на умовах DАР (склад ТОВ "ХЗ ПТУ", м. Харків, пр-кт Ново-Баварський, 118), згідно "Інкотермс 2010", якщо інші умови не визначені в специфікації.

У відповідності до пункту 3.5. договору, право власності на товар, що поставляється, переходить до покупця у момент отримання товару від продавця.

У пункті 6.2. договору, сторони погодили наступну відповідальність: за прострочення остаточної оплати, передбаченої п.2.5. договору, покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Пункт 9.12. договору передбачає: даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.02.2021 року.

Додатковою угодою №3 від 13.01.2021 року, дію договору продовжено до 01.02.2022 року.

Додатковою угодою №4 від 24.01.2022 року, дію договору продовжено до 01.02.2023 року.

15.02.2022 року відповідачу було відвантажено товар на суму 490711,85 гривень, що підтверджується видатковою накладною № 5062714 від 15.02.2022 року.

Заборгованість частково погашено у сумі 320511,84 гривень за рахунок переплати по видатковій накладній № 5040511 від 02.02.2022 року.

Заборгованість за видатковою накладною № 5062714 від 15.02.2022 року складає 170200,01 гривень.

Кінцева дата оплати за видатковою накладною № 5062714 від 15.02.2022 року - 07.03.2022 року.

22.02.2022 року відповідачу було відвантажено товар на суму 329244,71 гривень, що підтверджується видатковою накладною № 5075260 від 22.02.2022 року.

Заборгованість за видатковою накладною № 5075260 від 22.02.2022 року складає 329244,71 гривень.

Кінцева дата оплати за видатковою накладною № 5075260 від 22.02.2022 року - 14.03.2022 року.

За твердженнями позивача, зобов`язання відповідача щодо сплати заборгованості за поставлений товар не виконані. Сума основної заборгованості ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" перед ТОВ "АВ метал груп" за Договором купівлі-продажу № 7/2 від 03.02.2020 року складає 499444,72 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. ст. 655, 692 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не сплатив заборгованість за договором у сумі 499444,72 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 499444,72 грн заборгованості законні, правомірні та обґрунтовані, тому є такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Згідно розрахунку сум інфляційні збільшення суми боргу за період прострочки склали 234090,48 грн та 3% річних від простроченої до оплати суми - 39668,27 грн. Надані розрахунки перевірені судом та є вірними, а тому підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (Ідентифікаційний код юридичної особи 19364229; 61019, Харківська обл., м. Харків, пр-кт Ново-Баварський, буд. 118) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АВ метал груп (49000, м. Дніпро, вул. Шолом-Алейхема, буд. 5, ідентифікаційний код 36441934, п/р IBAN НОМЕР_1 , Банк АТ "ПУМБ") суму боргу, за договором купівлі-продажу № 7/2 від 03.02.2020 року: 499444,72 грн. - основна сума боргу; 234090,48 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 39668,27 - 3% річних; витрати по сплаті судового збору у розмірі 11598,05 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "16" квітня 2024 р.

Суддя Л.В. Шарко