ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2024 р. м. Львів Справа №926/3269/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

секретар судового засідання Д.Т.Залуцький

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Чернівціобленерго, б/н від 08.01.2024 (вх. № апеляційного суду 01-05/109/24, 01-05/123/24 від 09.01.2024)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 грудня 2023 року (суддя Дутка В.В.., повний текст рішення складено 14.12.2023, м. Чернівці)

у справі №926/3269/23

за позовом Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, м. Київ

до Акціонерного товариства Чернівціобленерго, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 48 065 469,99 грн.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: Сивик А.П. представник (довіреність від 06.11.2023 №06/11-53);

від відповідача: Сондей Я.А. - адвокат (ордер серія СЕ №1070267 від 16.01.2024);

ВСТАНОВИВ:

21.07.203 на розгляд Господарського суду Чернівецької області поступила позовна заява Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго до Акціонерного товариства Чернівціобленерго про стягнення заборгованості в сумі 48 065 469,99 грн.

Дані позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонам було укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 26.06.2019 №0517-02041, з додатками, на підставі яких позивачем було надано послуги, які відповідачем своєчасно не оплачено, відтак станом на 16.05.2023 (без урахування планових платежів за травень 2023) утворилась заборгованість у розмірі 44069128,28 грн. На дану суму керуючись положеннями ст. 625 ЦК України та п.6.7. договору у редакції від 29.06.2021, п.5.7. договору у редакції від 01.08.2022 та п.5.7. договору у редакції від 20.12.2022, що є чинною на даний час нараховано штрафні санкції 3% річних 578 967,52 грн., інфляційні в розмірі 1 633 313,54 грн. , пеню в розмірі 609424,11 грн. та штраф у розмірі 1144636,54 грн. Разом 48 065 469,99 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 у справі №926/3269/23 позов задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства Чернівціобленерго на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго заборгованість в сумі 39 693 381, 93 грн., з яких: основний борг 35 810 502, 46 грн., три процента річних 578 967,52 грн., інфляційні втрати 1 663 313,54 грн., пеня 495 961,87 грн., штраф 1 144 636,54 грн. та судовий збір 632 150,73 грн.; відмовлено в частині стягнення з відповідача боргу 5 808 625,82 грн. та пені 113 462,24 грн.; закрито провадження у справі в частині стягнення 2 450 000,00 грн. боргу за відсутності предмета спору між сторонами.

Відповідач - АТ «Чернівціобленерго», не погодившись з винесеним рішення, в частині стягнення трьох процентів річних в сумі 578 636,52 грн., інфляційних втрат в сумі 1 663 313,54 грн., пені в сумі 495 961,87 грн., штрафу в сумі 1 144 636,54 грн. та судового збору в сумі 632 150,73 грн., подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке в цій частині прийнято із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невірним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а саме:

- судом не взято до уваги того, що в порушення положень п.9.3. договору позивачем не надіслано відповідачу повідомлення із зазначенням суми заборгованості та кінцевого терміну її оплати, як і не надіслано в порушення п.5.7. договору рахунків на суму пені та/або штрафу;

- також, скаржник зауважує, що нарахування пені, штрафу, компенсаційних платежів вважає безпідставним, оскільки такі нарахування у відповідній частині здійснені позивачем за несплату вартості фактично не наданої послуги;

- звертає увагу скаржник також на те, що штраф у розмірі 1 144 636,54 грн., застосований за період виникнення заборгованості листопад-грудень 2021, відтак наявною є позовна давність і один рік, згідно вимог 258 ЦК України;

- при ухваленні рішення, як зазначає скаржник, не враховано наявність форс мажорних обставин, які слугували підставою у затримці вчинення розрахункових операцій.

В своє обґрунтування посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 2.09.2020 у справі №918/631/19, постанову касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17).

Відповідно до цього просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 у справі, в частині стягнення на користь позивача 3% річних в сумі 578 967,52 грн., інфляційні втрати в сумі 1 633 313,54 грн., пені в сумі 495 961,87 грн., штрафу в сумі 1 144636,54 грн. та прийняти нове рішення про відмову в даних вимогах.

Позивач ПАТ «НЕК «Укренерго», у відзиві від 26.01.2024 №01/5382 заперечує доводи апеляційної скарги, з посиланням на те, що судом першої інстанції вірно досліджено матеріали та обставини справи в сукупності з нормами матеріального та процесуального права, а відтак просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23 січня 2024 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Зварич О.В.) поновлено АТ «Чернівціобленерго» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 грудня 2023 року у справі №926/3269/23 та відкрито апеляційне провадження за такою; витребувано матеріали справи №926/3269/23 в Господарського суду Чернівецької області.

05.02.2024 в канцелярію суду поступили матеріали справи №926/3269/23.

В подальшому, ухвалою суду від 06.02.2024 призначено розгляд справи №926/3269/23 в судове засідання на 28 лютого 2024 року.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу в судовому засідання 28.02.2024 оголошено перерву до 13 березня 2024 року.

В судове засідання 13.03.2024 з`явились представники учасників процесу, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Згідно вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, заслухавши пояснення представників учасників процесу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 грудня 2023 року у справі №926/3269/23 нормам чинного процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Обставини справи.

26.26.2019 Приватним акціонерним товариством Національна енергетична компанія Укренерго (далі- НЕК Укренерго) та АТ Чернівціобленерго укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0517-02041, а в подальшому укладені наступні додаткові угоди до даного договору, які є невід`ємною частиною такого: додаткова угода до договору від 26.06.2019, додаткова угода до договору від 26.04.2021, якою договір був викладений в новій редакції, додаткова угода до договору від 29.06.2021, якою договір був викладений в новій редакції, додаткова угода до договору від 01.08.2022, якою договір був викладений в новій редакції, додаткова угода до договору від 20.12.2022, якою договір був викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1. договору у редакції від 29.06.2021 НЕК Укренерго (оператор системи передачі, ОСП) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга) відповідно до умов цього договору, а АТ ЧЕРНІВЦІОБЛЕНЕРГО (користувач) зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов договору.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.

Згідно вимог п. 6.2 договору передбачено, що користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього Договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5, у кожен з наступних періодів: платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця; платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця; платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця; платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця. При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5, на 5 днів наперед.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим.

При цьому, п. 6.6 договору встановлено, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги, користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акту. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акту приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

Відповідно до п. 6.7 договору у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

В абзаці 4 п. 6.7 договору в редакції додаткової угоди від 29.06.2021 зазначено, що у разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх в оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

Між сторонами 01.08.2022 укладена додаткова угода, якою договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 26.06.2019 № 0517-02041, викладений у новій редакції (надалі - договір у редакції від 01.08.2022).

Даною редакцією договору змінений порядок розрахунків за договором.

Так, пунктом 5.2 договору передбачено, що користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 3, у кожен з наступних періодів: платіж - до 10 числа розрахункового місяця; платіж-до 15 числа розрахункового місяця; платіж-до 20 числа розрахункового місяця; платіж-до 25 числа розрахункового місяця.

Згідно з п. 5.5. договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Системи управління ринком (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з правилами ринку.

Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП.

Пунктом 5.6. договору встановлено, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акту. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

Відповідно до п. 5.7 договору у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

В абзаці 4 п. 5.7 договору в редакції додаткової угоди від 01.08.2022 зазначено, що у разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх в оплату Послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача.

Між сторонами 20.12.2022 укладена додаткова угода, якою договір про надання послуг з передачі електричної енергії викладений у новій редакції.

Однак, всупереч діючому законодавству України, умовам договору, як вказує позивач в позові, відповідач не оплатив своєчасно надані позивачем послуги.

В зв`язку з чим, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання, щодо оплати послуг за договором станом на 16.05.2023 (без урахування планових платежів за травень 2023 року), як вказує позивач утворилась заборгованість у розмірі 44 069 128, 28 грн. за такий період: грудень 2022 року - 1 675 403,42 грн.; січень 2023 року - 10 869 517,84 грн.; лютий 2023 року - 10 647 874,07 грн.; березень 2023 року - 10 322 516,09 грн.; квітень 2023 року - 10 553 816,86 грн..

Крім того, позивач здійснив розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 578 967,52 грн., інфляційних втрат у розмірі 1663313,54, пені у розмірі 609424,11, штрафу в розмірі 1 144 636,54 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 48 065 469,99 грн., що і стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Відповідач у відзиві на позов в свою чергу не заперечив проти розміру основного боргу, однак, поряд з цим, просив відмовити в задоволені позовних вимог в частині: стягнення штрафу в розмірі 1 144 636, 54 грн.; пені 609 424, 11 грн.; 3% річних 578 967, 52 грн.; інфляційні втрати 1 663 313, 54 грн. А також, зменшити розмір штрафних санкцій та компенсаційних виплат, та визнати такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пеня 178 859, 59 грн.; 3% річних 362 547, 60 грн.; інфляційні втрати 915 655, 37грн.

В заяві від 04.10.2023 №96, відповідач, вказав про оплату заборгованості за грудень 2022 року та частковою оплату за січень 2023 року.

Попри це все, відповідач в сукупності з матеріалами та обставинам справи просив суд врахувати висновок Рівненської Торгово-промислової палати від 29.11.2023 за вих. №56.01/637 про форс-мажорні обставини, що унеможливлювали виконання договору.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 у справі №926/3269/23 позов задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства Чернівціобленерго на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго заборгованість в сумі 39 693 381,93 грн., з яких: основний борг 35 810 502,46 грн., три процента річних 578 967,52 грн., інфляційні втрати 1 663 313,54 грн., пеня 495 961,87 грн., штраф 1 144 636,54 грн. та судовий збір 632 150,73 грн.; відмовлено в частині стягнення з відповідача боргу 5 808 625,82 грн. та пені 113 462,24 грн.; закрито провадження у справі в частині стягнення 2 450 000,00 грн. боргу за відсутності предмета спору між сторонами. З даним рішенням відповідач не погодився лише в частині стягнення з нього трьох процентів річних в сумі 578 636,52 грн., інфляційних втрат в сумі 1 663 313,54 грн., пені в сумі 495 961,87 грн., штрафу в сумі 1 144 636,54 грн. та відповідно судового збору в сумі 632 150,73 грн., подавши відповідну апеляційну скаргу.

Згідно вимог ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При перегляді рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 в даній справі в частині оскарження, Західний апеляційний господарський суд керувався наступним.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до вимог ч.ч.1-2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вірно вказано судом першої інстанції, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 № 2019-VIII.

Статтею 4 Закону України Про ринок електричної енергії визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: про надання послуг з передачі.

Обставинами справи встановлено, що 26.06.2019 сторонами укладений договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0517-02041, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод, позивач зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії, а відповідач зобов`язався здійснювати її оплату в порядку визначеному договором.

Згідно матеріалів справи, з листопада 2021 по квітень 2022 та з жовтня 2022 по квітень 2023 позивач поставляв на об`єкти відповідача електричну енергію, що підтверджується актами приймання-передачі послуг та актами коригування, в яких змінювалась вартість наданих послуг у зв`язку зі зміною фактичних обсягів.

За розрахунком позивача, станом на 16.05.2023 за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 44 069 128,28 грн. в тому числі: грудень 2022 року - 1 675 403,42 грн.; січень 2023 року - 10 869 517,84 грн.; лютий 2023 року - 10 647 874,07 грн.; березень 2023 року - 10 322 516,09 грн.; квітень 2023 року - 10 553 816,86 грн.

Факт надання послуг за спірним договором у вказаний позивачем період у зазначених в актах приймання-передачі послуг обсягах та їх вартість відповідачем не оспорюється та є встановленим.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України, що кореспондується положенням ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач здійснив часткову оплату послуг та перерахував на рахунок позивача до подання позову (до 11.07.2023) 14 741 848,22 грн., згідно платіжних інструкцій №б/н від 25.01.2023 1 916 611,20 грн., №42128 від 30.01.2023 1 916 611,20 грн., №576 від 31.03.2023 100 000,00 грн., №90 від 28.04.2023 100 000,00 грн., №91 від 28.04.2023 5 000 000,00 грн., №221 від 28.06.2023 5 708 625,82 грн., в подальшому в процесі розгляду справи відповідач сплатив на рахунок позивача 2 4500 000,00 грн., згідно платіжних інструкцій №212 від 27.07.2023 250 000,00 грн., №213 від 27.07.2023 300 000,00 грн., №214 від 27.07.2023 300 000,00 грн., №295 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №297 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №291 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №294 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №293 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №292 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №296 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №288 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №289 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №290 від 29.09.2023 100 000,00 грн., №382 від 02.10.2023 50 000,00 грн., №25 від 09.10.2023 -50 000,00 грн., №12 від 20.10.2023 50 000,00 грн., №13 від 19.10.2023 50 000,00 грн., №90 від 25.10.2023 50 000,00 грн., №75 від 01.11.2023 50 000,00 грн., №10 від 20.11.2023 100 000,00 грн., №11 від 09.11.2023 50 000,00 грн., №38 від 14.11.2023 50 000,00 грн., №285 від 24.11.2023 100 000,00 грн.

З врахуванням наведеного судом першої інстанції встановлено, що загальна сума заборгованості за поставлену електричну енергію за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 26.06.2019 № 0517-02041 складає 35 810 502, 46 грн. (за такий період: січень 2023 року - 4 286 295,44 грн.; лютий 2023 року - 10 647 874,07 грн.; березень 2023 року - 10 322 516,09 грн.; квітень 2023 року - 10 553 816,86 грн.), яка задоволена до стягнення в примусовому порядку. Поряд з цим, судом першої інстанції відмовлено в частині стягнення з відповідача 5 808625,82 грн. (грудень 2,42 грн., січень 2023 4 133 222,40 грн.) та пені 113 462,24 грн.; закрито провадження у справі в частині 2 450 000,00 грн. боргу за відсутності предмета спору. В даній частині рішення суду скаржником не оскаржується.

Позивачем нараховано до стягнення з відповідача три проценти річних 578 967,52 грн., інфляційні втрати 1663313,54 грн., пеню 609424,11 грн., штраф 1 144 636,54 грн.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або Законом.

У відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.7 договору встановлено, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Здійснивши перерахунок штрафних санкцій, а саме пені за період з 11.11.2021 по 22.04.2022 на суму 609424,11 грн. та штрафу на 31.01.2022 в розмірі 1 144 636,54 грн., суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про їх арифметичну правильність.

Щодо твердження скаржника про те,що позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій не за фактично отримані послуги, а за прострочення здійснення авансованих (планових) поетапних платежів про що такий зазначає і в апеляційній скарзі , суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції , що нарахування пені, штрафу, компенсаційних платежів є безпідставним і не приймається до уваги з огляду на узгоджений пункт 4.1 договору.

При цьому, судом першої інстанції вірно відмічено, що відповідно до Законів України Про ринок електричної енергії, Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ураховуючи протокол наради, щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду, з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25.02.2022, НКРЕКП прийнято постанову №332 від 25.02.2022 Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду.

Пунктом 5 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП №333 від 27.02.2022, було передбачено: Рекомендувати учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

У подальшому пункти 1-12 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 замінено новим пунктом 1 в редакції постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022, підпунктом 16 якої на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано такі настанови, зокрема: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії, між учасниками ринку електричної енергії.

Таким чином, положення постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (зі змінами) тимчасово зупиняють нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії, між учасниками ринку електричної енергії (подібна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21).

Беручи до уваги наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що нарахування пені в період з 11.11.2021 по 14.02.2022 в сумі 495 961,87 грн. є вірним, в зв`язку з чим позов в цій частині правомірно задоволено.

Нарахування пені в період з 11.03.2022 по 22.04.2022 в сумі 113 462,24 грн., як вірно відмічено судом першої інстанції, суперечить положенням постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (зі змінами), а тому позов в цій частині правомірно визнано необґрунтованим та відповідно відмовлено в їх стягненні.

Отже, вірним є стягнення з відповідача на користь позивача 495 961,87 грн. пені та 1 144 636,54 грн. штрафу.

Скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що позивач вправі вимагати стягнення штрафних санкцій та компенсаційних втрат за неналежне виконання зобов`язань по договору лише після звернення до відповідача з письмовою претензією.

Однак, дана позиція суперечить положенням ч..1-2 ст. 222 ГК України. Законом не встановлено обов`язку НЕК «Укренерго» звертатись до відповідача з письмовою претензією про стягнення штрафних санкцій чи компенсаційних витрат за неналежне виконання контрагентом зобов`язань по договору, а відтак таке звернення залишається правом, а не обов`язком позивача , яким він може скористатись на власний розсуд.

Щодо позовної давності на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі, то суд апеляційної інстанції вказує, що штраф за неналежне виконання зобов`язань по договору відповідачу нараховано за період грудень 2021 року січень 2022 року, позовна заява подана до суду про стягнення штрафу 03.07.2023. Оскільки з 12.03.2020 по 30.06.2023 на території України Кабінетом Міністрів України офіційно установлено карантин з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби, встановлена ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік , що застосовується до вимог про стягнення неустойки , продовжена на строк дії карантину. Отже, неустойка (штраф, пеня) нарахована в даному позові в межах строку позовної давності.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача також 578 967,52 грн. три проценти річних та 1663313,54 грн. інфляційних втрат, які згідно перерахунку здійснено судом апеляційної інстанції є математично вірними, а відтак правомірно стягненні судом першої інстанції.

Відповідач вказує про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, що, як вказує в апеляційній скарзі, судом першої інстанції належним чином не враховано. Щодо даного, то суд апеляційної інстанції вказує наступне:

Частиною 1 ст. 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За змістом ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

З врахуванням наведених норм, судом першої інстанції вірно відмічено, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Дане узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 від 30.11.2021 у справі №913/785/17, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Згідно пунктів 10.1.-10.2. договору, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо це є результатом дії форс-мажорних обставин.

Якщо внаслідок дії форс-мажорних обставин (техногенного/природного/соціально-політичного/військового характеру), унеможливлюється виконання будь-якою стороною зобов`язань за договором, така сторона повинна невідкладно повідомити у письмовій формі про це іншу сторону.

Неповідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань, позбавляє сторону права посилатися будь-яку вищевказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Термін виконання зобов`язань за цим договором у разі форс-мажорних обставин відкладається на строк дії таких обставин.

У разі дії форс-мажорних обставин більше 15 календарних днів сторони мають право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим договором та в установленому порядку розірвати договір. Розірвання цього договору тягне за собою відповідні правові наслідки щодо діяльності сторін на ринку електричної енергії.

Доказом дії форс-мажорних обставин є документи (оригінали), видані Торгово-промисловою палатою України/іншим компетентним органом, установою.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами п.6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Згідно п.6.12. регламенту, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України / регіональної торгово-промислової палати.

Сертифікат після його внесення до єдиного Реєстру сертифікатів форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підписується першим віце-президентом або віце-президентом Торгово-промислової палати України, відповідно - президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної торгово-промислової палати та уповноваженою особою, яка приймала рішення про засвідчення форс-мажорних обставин. На сертифікаті ставиться печатка ТПП України / регіональної торгово-промислової палати (п.6.13. Регламенту).

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

З врахуванням наведеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Також вірно відмічено, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами.

Матеріали справи також не містять доказів того, що відповідачем надано відомості про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін.

Відповідно до цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання конкретного зобов`язання.

З наявного в матеріалах справи копії висновку, вбачається, що Рівненська Торгово-промислова палата України розглянула заяву АТ Чернівціобленерго від 08.11.2023 №08/11, щодо обставин непереборної сили по договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0517-02041 від 26.06.2019, укладеного з Приватним акціонерним товариством Національна енергетична компанія УКРЕНЕРГО.

Даним висновком підтверджено факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в період з 01.01.2023, які тривають по договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0517-02041 від 26.06.2019. При цьому, обставинами непереборної сили зазначено зростання протягом 2023 року вартості послуг ПрАТ НЕК Укренерго з передачі електричної енергії АТ Чернівціобленерго за Договором, що призвело до збільшення витрат АТ Чернівціобленерго. В свою чергу непідняття тарифу на послуги з розподілу електричної енергії та перегляд НКРЕКП тарифу на послуги з передачі електричної енергії протягом 2023 року призвели до неплатоспроможності АТ Чернівціобленерго, що зумовили неможливість належного виконання зобов`язань по Договору. Крім того, після початку військової агресії російської федерації проти України для АТ Чернівціобленерго настали ряд послідовних негативних та непередбачуваних обставин, які здійснюють суттєві перешкоди та труднощі, щодо своєчасного, належного та повного виконання взятих на себе договірних зобов`язань перед ПрАТ НЕК Укренерго.

Як вже зазначалось вище, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не висновком Торгово-промислової палати України.

Судом першої інстанції вірно відмічено, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом, з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами, адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

З врахуванням наведеного, вбачається, що відповідачем не обґрунтовано та не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідні обставини були форс-мажорними саме в межах виконання ним своїх господарських зобов`язань за договором, а саме лише посилання на наявність таких форс-мажорних обставин не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи відповідача про настання форс-мажорних обставин є необґрунтованими, а викладені у висновку Рівненської Торгово-промислової палати України від 29.11.2023 за № 56.01/637 обставини не є підставою для звільнення відповідача, як від виконання основного зобов`язання, так і від відповідальності за його невиконання.

Відповідачем в суді першої інстанції було подано клопотання про зменшення штрафних санкцій та компенсаційних виплат в задоволенні якого правомірно відмовлено з врахуванням загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, в відповідно враховано, що неустойка як засіб розумного стимулювання виконання основного грошового зобов`язання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених санкцій, що нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні Господарського суду Чернівецької області від 11.12.2023 у справі №926/3269/23.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Чернівецької області прийняв рішення від 11 грудня 2023 року у справі №926/3269/23, з додержанням норм матеріального і процесуального права та повним дослідженням всіх матеріалів та обставин справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Господарського суд Чернівецької області від 11 грудня 2023 року у справі №926/3269/23 належить залишити без змін, апеляційну скаргу АТ «Чернівціобленерго» - без задоволення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Чернівціобленерго, б/н від 08.01.2024 (вх. № апеляційного суду 01-05/109/24, 01-05/123/24 від 09.01.2024) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 11 грудня 2023 року у справі №926/3269/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на АТ «Чернівціобленерго».

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

5. Матеріали справи №926/3269/23 повернути Господарському суду Чернівецької області.

Повний текст постанови складено та підписано 05.04.2024.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич