УХВАЛА

11 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 902/834/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Міщенко І. С., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 (головуючий суддя Бучинська Г. Б., судді Василишин А. Р., Маціщук А. В.)

у справі № 902/834/23

за позовом Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця

до Вінницької міської ради

про визнання незаконним та скасування пунктів рішення,

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Релігійна громада Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про визнання незаконними та скасування пунктів 1 та 1.2 Рішення Вінницької міської ради від 26.05.2023 № 1677.

04.10.2023 рішенням Господарського суду Вінницької області позов Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця до Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування пунктів рішення задоволено повністю. А саме: визнано незаконними та скасовано пункти 1 та 1.2. Рішення Вінницької міської ради від 26.05.2023 № 1677 "Про припинення права постійного користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим та про скасування пунктів рішень міської ради", яким Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Ващука (Державний акт, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про інше речове право: 15730928), та яким скасовано пункт 1 додатку 3 до рішення міської ради від 29 квітня 2016 року №254 про надання дозволу на укладання договору суперфіцію Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця з "Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая", на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, у м. Вінниці.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Вінницька міська рада подала до Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 04.10.2023 у справі № 902/834/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

13.03.2024 ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду зупинено провадження у справі № 902/834/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 906/1330/21 та оприлюднення повного тексту постанови.

15.03.2024 скаржник подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 у справі № 902/834/23.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Міщенко І. С., Могил С. К.

20.03.2024 ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху. Надано скаржникові строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

На виконання вимог вказаної ухвали скаржник 22.03.2024 подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

29.03.2024 Вінницька міська рада подала до Верховного Суду заперечення проти відкриття касаційного провадження посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги та просить відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 у справі № 902/834/23.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 у справі № 902/834/23 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У своїй касаційній скарзі скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції не навів обґрунтування наявності підстав для зупинення провадження у справі, а отже скаржник вважає, що у суду були відсутні підстави для зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, оскільки правовідносини справи № 902/834/23 і справи № 906/1330/21 не є подібними.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі через неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду вказаної справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду у цій справі, підставами позову.

Суд апеляційної інстанції, зупиняючи провадження у справі, виходив з того, що на розгляді Великикої Палати Верховного Суду перебуває справа № 906/1330/21 за позовом ОСОБА_1 до Релігійної громади "Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" про визнання недійсним протоколу № 2 загальних зборів Релігійної громади УПЦ від 06 липня 2019 року; визнання недійсним статуту Релігійної громади ПЦУ у новій редакції.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду передаючи справу № 906/1330/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду дійшов до висновку, що необхідно перевірити чи вплинув фактичний процес реалізації та застосування Закону України від 17 січня 2019 року №2673-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи" на гарантовані Конституцією України та Конвенцією права.

В ухвалі про передачу справи № 906/1330/21 на розгляд Великої Плати Верховного Суду, Верховний Суд зазначив, що рішення про зміну підлеглості не приймалось безпосередньо державою, але було наслідком прийнятого 17 січня 2019 року Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи", яким встановлено відповідну процедуру; окрім того, рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту було зареєстровано державою в особі державної адміністрації в порядку, встановленому статтею 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації"; закон передбачає можливість відмови, якщо зміни і доповнення статутів або діяльність суперечать чинному законодавству, що означає обов`язок уповноваженого державного органу перевіряти дотримання процедури з метою захисту прав заінтересованих осіб. Без проведення реєстраційних дій первісна релігійна громада не втрачає правосуб`єктність.

А також зазначено про необхідність перевірити, чи вплинув фактичний процес реалізації та застосування Закону України від 17 січня 2019 року N 2673-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи" на гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права позивача, у зв`язку із чим винесено на розгляд такі питання.

Апеляційний господарський суд дійшов до висновку про пов`язаність справ № 902/834/23 та № 906/1330/21, об`єктивну неможливість розгляду справи № 902/834/23 до вирішення справи № 906/1330/21, оскільки висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у справі № 906/1330/21 матиме значення для надання правової оцінки, зокрема щодо застосування норм статті 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" у справі № 902/834/23, а також зважаючи на те, що питання у цій справі стосується захисту прав людини і основоположних свобод, що гарантуються Конституцією та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі та задля забезпечення єдності судової практики, дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність.

Суд зазначив, що висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування Закону України від 17 січня 2019 року №2673-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи" у справі № 906/1330/21 буде практикоутворюючим та матиме значення для надання правової оцінки застосування норм права у справі № 902/834/23.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому суд апеляційної інстанції зазначив, що висновки Верховного Суду щодо умов застосування правових норм у спірних правовідносинах, мають бути враховані судом для розгляду цієї справи, а тому наявні підстави для зупинення провадження у цій справі.

Разом з тим, суд вважає доцільним відмітити, що доводи скаржника в цілому зводяться до незгоди з процесуальною дією/рішенням суду апеляційної інстанції (без належного обґрунтування порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права), необхідності переоцінки встановлених судом апеляційної інстанції обставин, що виходить за межі розгляду справи в касаційному порядку (стаття 300 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного та заперечення проти відкриття касаційного провадження у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 у справі № 902/834/23 на підставі частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права (зокрема, пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України) судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 у справі № 902/834/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді І. С. Міщенко

С. К. Могил