ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2024 р. Справа№ 910/9804/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання від 15.04.2024:

від позивача: Клян А.Ф. - адвокат, посвідчення № 000657;

від відповідача: Прохоров Ю.Г. - адвокат, посвідчення № 000198;

за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 (повний текст - 15.11.2023)

у справі № 910/9804/23 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДІАН СОЛАР ЄРКИ"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 2 350 155,84 грн,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст оскаржуваного додаткового рішення у даній справі

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДІАН СОЛАР ЄРКИ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Індіан Солар Єрки» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000 грн. 00 коп.

2. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» 04.12.2023 (засобами поштового зв`язку) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (яка була зареєстрована 11.12.2023), в якій просило прийняти апеляційну скаргу, відкрити апеляційне провадження. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 скасувати у задоволеній частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Індіан Солар Єрки» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Північний апеляційний господарський суд 13.12.2023 постановив ухвалу, якою відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі № 910/9804/23. Розгляд справи призначено на 30.01.2024.

Північним апеляційним господарським судом неодноразово оголошувалась перерва, зокрема на 15.04.2024.

В судове засідання 15.04.2024 з`явились представники обох сторін. Представник позивача в судовому засіданні 15.04.2024 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Індіан Солар Єрки» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

3. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Так, в поданій апеляційній скарзі, відповідач зазначив, що вважає оскаржуване додаткове рішення, в задоволеній частині таким, що ухвалено незаконно, з неповним обґрунтуванням та встановленням обставин, які мають значення для справи, а також не наданням належної оцінки доказам.

Доводи скаржника зводяться до наступних тверджень, які, на думку сторони, свідчать про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу:

- позовні вимоги базуються на первинних та бухгалтерських документах позивача, об`єм яких є незначним;

- консультування клієнта адвокатом щодо ведення справи відноситься до обов`язків останнього, передбаченими Правилами адвокатської етики;

- у зв`язку з представництвом інтересів клієнтів у справах № 910/9680/23 та 910/9725/23, у представника позивача були наявні проекти всіх необхідних документів, і вказаний в описі час є завищеним та неспівмірним з фактично затраченим на підготовку відповідних документів;

- необґрунтованим є покладення на відповідача витрат на складання відповіді на відзив;

- необґрунтованим є включення до вартості правничої допомоги послуг подачі документів до суду;

- жодне судове засідання у справі № 910/9804/23 не було тривалим;

- в період воєнного стану відповідач бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури.

А тому скаржник просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши додаткове рішення у даній справі та ухвалити нове рішення - про відмову в задоволеній заяві.

4. Вимоги відзиву на апеляційну скаргу та короткий зміст наведених в ній доводів

27.12.2023 (засобами поштового зв`язку) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (який було зареєстровано 03.01.2024) та в судовому засіданні 30.01.2024 протокольною ухвалою в порядку ст. 263 ГПК України його прийнято до спільного розгляду.

У поданому відзиві позивач зазначив, що апеляційна скарга на додаткове рішення є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Так, позивач зазначив, що Гарантованим покупцем не доведено неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі із складністю справи та наданих послуг; часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони; не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, порушення критерію реальності та розумності витрат на професійну правничу допомогу. На думку позивача, скаржник лише припускає про завищення суми розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/9804/23. Таким чином, позивач переконаний, що саме лише припущення скаржника та зазначення про нібито відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/9804/23, не можуть бути достатніми підставами для задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення. Такі твердження є суб`єктивною оцінкою скаржника та спростовуються долученими до матеріалів справи доказами позивача. А тому вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000, 00 грн, оскільки такий розмір судових витрат є доведеним, документально підтвердженим та співмірним із критеріями, вказаними у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Таким чином вважає, що додаткове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Відповідно, апеляційна скарга Гарантованого покупця має бути залишена без задоволення.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій правовідносини

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн заявником надано до суду:

- договір про надання правової допомоги №24/05-23 від 24.05.2023 (надалі - договір), укладений між ТОВ «Індіан Солар Єрки» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Гвоздій та Оберкович» (надалі - Об`єднання), відповідно до умов п. 1.1. якого клієнт доручає, а Об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу (послуги) клієнту, обсяг якої визначається у додатках/додаткових угодах до цього договору, або іншим чином письмово погоджується сторонами, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар за надані послуги та компенсувати усі фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору;

- додаток № 1 від 24.05.2023 до договору, у якому сторони погодили, що фіксований гонорар, що підлягає оплаті клієнтом Об`єднанню за послуги щодо представництва інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва у справі за позовом клієнта до ДП «Гарантований покупець» про стягнення заборгованості за договором № 1846/02/21 від 25.06.2021;

- акт надання послуг від 12.10.2023 до додатку №1 від 24.05.2023 до договору;

- опис деталізованого обсягу наданих послуг від 12.10.2023 до додатку № 1 від 24.05.2023 до договору;

- рахунок на оплату послуг № 4917 від 24.05.2023 на суму 24 000,00 грн з ПДВ;

- платіжну інструкцію № 701 від 25.05.2023 на суму 24 000,00 грн з ПДВ.

На підтвердження необхідності стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу позивача із включенням до суми таких витрат податку на додану вартість надано витяг № 326 з реєстру платників податку на додану вартість.

Матеріалами справи підтверджується, що правова допомога відповідно до договору та додатку № 1 до нього надавалася адвокатами Об`єднання Матвійчук Н.В. та Клян А.Ф., що вбачається також із акту надання послуг від 12.10.2023 та опису деталізованого обсягу наданих послуг від 12.10.2023, адвокати: Матвійчук Н.В. та Клян А.Ф. здійснювали представництво інтересів позивача у даній справі, а саме: підписували та подавали до суду документи по суті спору, забезпечували участь у судових засіданнях. Повноваження адвокатів, крім вказаного вище договору та додатку № 1 до нього, підтверджуються наявними в матеріалах справи ордером серії АА № 1309717 від 09.06.2023, ордером серії АА №1325018 від 11.07.2023, а також копіями свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Нормою ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону).

Водночас, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, Верховного Суду від 23.01.2024 у cправі № 916/2492/22).

Суд апеляційної інстанції враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції відхиляє як підставу для зменшення чи відмови у стягненні правової допомоги доводи скаржника, що позовні вимоги базуються на первинних та бухгалтерських документах позивача, об`єм яких є незначним з урахуванням наступного.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом розгляду у справі є стягнення 2 350 155,84 грн, з яких 2 078 724 грн 56 коп. - заборгованості, 44 461 грн 88 коп. - 3% річних, 157 769 грн 83 коп - інфляційних втрат. Розрахунок ціни позову було здійснено за період: жовтень 2021, лютий - серпень 2022. Таким чином, розрахунок ціни позову включає в себе нарахування основної заборгованості за 8 місяців, а також нарахування річних та інфляційних втрат з урахуванням часткових оплат (понад 30 оплат), здійснених відповідачем. Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про незначний об`єм первинних бухгалтерських документів, як підставу для зменшення розміру адвокатських витрат.

В цій частині суд відхиляє через необґрунтованість також доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо того, що у зв`язку з представництвом інтересів клієнтів у справах № 910/9680/23 та № 910/9725/23, у представника позивача по даній справі були наявні проекти всіх необхідних документів, і вказаний в описі час є завищеним та неспівмірним з фактично затраченим на підготовку відповідних документів, що обґрунтовується наступним.

Як вбачається зі справи № 910/9680/23 та № 910/9725/23 юридичними особами (позивачами) в даних справах є Товариство з обмеженою відповідальністю "Індіан Солар Мліїв" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Індіан Ісатекс Солар", у даній справі (№910/9804/23) юридичною особою (позивачем) є Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНДІАН СОЛАР ЄРКИ", тобто позивачі є різними юридичними особами. Більше того, у всіх вказаних справах відрізняються підстави позову, оскільки ґрунтуються на різних договорах, а нарахування заборгованості здійснювалось за різні періоди. А тому доводи про використання ідентичних процесуальних документів у різних судових справах з урахуванням різних предметів та підстав позову - є необґрунтованим через особливість та специфіку кожної із справ. Окрім цього, суд апеляційної інстанції також зазначає, що аналогічні справи хоч і перебувають на розгляді у Верховному Суді, однак, остаточна правова позиція у вказаній категорії справ на момент ухвалення як основного, так і додаткового рішення у даній справі не була сформована (на момент звернення з позовом у даній справі були відсутні остаточні судові рішення, які б набрали законної сили). Що спростовує доводи скаржника «шаблонність» справ.

Північний апеляційний господарський суд також відхиляє доводи відповідача щодо того, що консультування клієнта адвокатом щодо ведення справи відноситься до обов`язків останнього, передбаченими Правилами адвокатської етики. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що гонорар за умовами укладеного договору є фіксованим, розмір гонорару визначався за погодженням адвоката з клієнтом (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). А тому обґрунтованим є оцінювання всіх наданих послуг в їх сукупності. В цій частині відхиляються також доводи відповідача щодо необґрунтованого покладення на нього витрат на складання відповіді на відзив (через часткове дублювання доводів), оскільки позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив з урахуванням доводів саме відзиву на позов. В цій частині суд апеляційної інстанції також зазначає, що подання відповіді на відзив передбачено положеннями ГПК України (ст. 166), а тому доводи про необґрунтоване включення вказаної послуги до судових витрат - відхиляються через необґрунтованість.

Також суд апеляційної інстанції не враховує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо того, що необґрунтованим є включення до вартості правничої допомоги послуг подачі документів до суду та щодо того, що жодне судове засідання у справі № 910/9804/23 не було тривалим - як підставу для скасування додаткового рішення у даній справі через наступне. Верховний Суд (у постановах від 02.04.2024 у cправі № 904/2395/23 від 06.12.2023 у справі № 905/493/22, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21, від 18.04.2023 у справі № 903/378/22, від 23.03.2023 у справі № 921/434/21, від 25.04.2023 у справі № 910/21424/21) сформував правову позицію, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує правові висновки та відхиляє доводи скаржника в цій частині.

Північний апеляційний господарський суд відхиляє мотиви скаржника, що заявлений позивачем розмір адвокатських витрат не виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення 2 350 155,84 грн, позивачем було заявлено до стягнення 24 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що становить 1% ціни позову, що відноситься до критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, справедливості та співмірності. Жодних доказів можливості виконання вказаного обсягу адвокатських послуг менше ніж за 24 000,00 грн (які просив стягнути позивач) скаржником надано не було.

Щодо доводів відповідача (як підстава для зменшення), що в період воєнного стану він бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури, суд апеляційної інстанції такі відхиляє, оскільки позивач, як виробник електричної енергії, також відіграє важливу роль для забезпечення сталого функціонування економіки України. Тоді як відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 Конституції України Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції не встановив.

За таких обставин, доводи відповідача, що стягнена сума (у розмірі 24 000,00 грн) є неспівмірною, судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки жодних доказів такої неспівмірності, завищення вартості наданих послуг відповідачем, а також необхідності обмеження такого розміру до 1 грн - надано не було. А тому у даній справі не підлягають до застосування правові висновки, на які посилається апелянт (зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 910/5744/18, від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19), оскільки підлягають до застосування вказані вище більш пізні правові позиції, а також постанови Верховного Суду, де оплата за адвокатські послуги здійснювалась у фіксованому (згідно договору) розмірі (зокрема, від 23 січня 2024 року у справі № 916/2492/22).

Отже, дотримуючись принципу реальності та розумності виконаних адвокатом робіт в межах даної справи, категорію та складність такої справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу становить 24 000,00 грн.

Таким чином, на підставі ст.ст. 2, 7, 126, 129, 244, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скаргу не підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. 2, 129, 244, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі №910/9804/23 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі №910/9804/23 - залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, підлягає оскарженню до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 287-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.04.2024.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім