ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1451/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Круглецької А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кімак З.К. - довіреність №40/10 від 04.01.2024,

від відповідача: Ляхов О.В. - адвокат, ордер серія АМ №1018498,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської

ради

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 33 189,58 грн.

Процесуальні дії по справі.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 33 189,58грн боргу за фактичне постачання теплової енергії, а також судових витрат.

Ухвалою суду від 01.11.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.11.2023.

Ухвалою суду від 29.11.2023 відкладено розгляд справи по суті на 27.12.2023.

Ухвалою суду від 27.12.2023 продовжено строк розгляду справи по суті на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; відкладено розгляд справи по суті на 16.01.2024.

Ухвалою суду від 16.01.2024 постановлено здійснювати розгляд справи №906/1451/23 за правилами загального позовного провадження, замінено судове засідання, призначене на 16.01.2024 для розгляду справи по суті, підготовчим засіданням; відкладено підготовче засідання на 06.02.2024; роз`яснено позивачу право подати письмові пояснення на пояснення АТ КБ "Приватбанк" від 16.01.2024; зобов`язано відповідача надати господарському суду докази, які підтверджують фактичне користування у спірний період квартирою, яка належить на праві власності АТ КБ "Приватбанк" за адресою: м.Житомир, 2-й проїзд Польового майдану, 5, кв.69, іншою особою, а не позивачем а також докази, які вживались відповідачем для з`ясування даних обставин.

Ухвалою суду від 06.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1451/23 до судового розгляду по суті на 04.03.2024.

Ухвалою суду від 04.03.2024 відкладено розгляд справи по суті на 08.04.2024.

Представник позивача в судовому засіданні 08.04.2024 позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві №6790/10 від 31.10.2023 та письмових поясненнях №386/10 від 27.01.2024, просила позов задовольнити у повному обсязі (а.с.1-5, 60-62).

Представника відповідача в судовому засіданні 08.04.2024 проти задоволення позову заперечив, просив у позові відмовити з підстав зазначених у письмових поясненнях від 16.01.2024 (а.с.46-47).

У судовому засіданні суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами, заслухав заключне слово представника позивача та відповідача, і проголосив вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, квартира АДРЕСА_1 є власністю Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та для споживача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Вказує, що нарахування за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії здійснено на підставі показників будинкового засобу обліку теплової енергії. В якості правових підстав позивач посилається на положення ст.1 Закону України "Про теплопостачання", п.п.2, 5 ст.1, ч.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.п.6, 13, 34, 36 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019.

У письмових поясненнях від 16.01.2024 представник відповідача зазначає, що АТ КБ "Приватбанк" не є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_1 , адже фактичним споживачем є інша особа, яка безпосередньо проживає у вказаному приміщенні та отримує послуги для власних потреб - Ляшевський Ю.В., що підтверджується наявними у справі доказами. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази наявності договірних правовідносин між Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради та АТ КБ Приватбанк щодо надання послуг централізованого опалення приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Також зазначає, що відсутні докази існування відкритого на відповідача особового рахунку (який згадується в позові, але навіть без номеру), формування та направлення до АТ КБ "Приватбанк" рахунків на оплату спожитої заявленої послуги, підтвердження затвердження тарифів, за якими зроблено розрахунки. Посилаючись на наведене відповідач вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про те, що АТ КБ "Приватбанк" є споживачем теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , та про реальне виникнення та облік заявленого до стягнення боргу за АТ КБ "Приватбанк".

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення відповідно до умов, визначених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання" та "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830.

Квартира АДРЕСА_1 забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради.

Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок щодо квартири АДРЕСА_1 .

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.07.2023 утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 за період з 27.12.2017 по 01.07.2023 у розмірі 33 189,58 грн (а.с.14-15).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №340585733 від 27.07.2023 право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , належить АТ КБ "Приватбанк", дата державної реєстрації - 27.12.2017 (а.с.16-18).

18.08.2023 позивачем на адресу АТ КБ "Приватбанк" направлена претензія №4871/10 від 14.08.2023 щодо погашення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії на загальну суму 33 189,58грн, проте остання залишена без відповіді і задоволення (а.с.9-10, докази надіслання а.с.11-13).

В матеріалах справи наявний долучений відповідачем лист Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-10/7652023 від 15.02.2023, в якому управління повідомляє, що станом на 15.02.2023 за адресою: АДРЕСА_2 з 2001 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , 1972 року народження (а.с.48).

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулось до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 33 189,58грн боргу за надані послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як передбачено ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

У відповідності до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

За положеннями статей 319, 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 67, 68 Житлового кодексу України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана позиція є усталеною та викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 у справі №922/4239/16 зазначила, що відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (постанова).

При цьому, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013 у справі №6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (стаття 156 ЖК України).

Також, Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №712/8733/17 дійшов висновку про те, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то суб`єктом правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише відповідно до статті 156 ЖК УРСР.

Також, враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справі №640/18755/16-ц, суд зазначає, що місце проживання власника спірного майна, не впливає на його обов`язок щодо своєчасного внесення плати за комунальні послуги, що узгоджується із положеннями частини другої статті 317 ЦК України, згідно з якими на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Посилання власника на те, що він фактично не міг користуватися спірною квартирою та особисто не отримував послуги з водопостачання та водовідведення у зв`язку з тим, що у квартирі проживали сторонні особи, не є підставою для звільнення його як власника від обов`язку утримання свого майна. В даному випадку може йти мова про порушення прав відповідача не КП "Житомиртеплокомуненерго", а іншою особою, до якої відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку вимог статті 386 ЦК України.

Отже, власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено законом.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №340585733 від 27.07.2023 право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , належить АТ КБ "Приватбанк", дата державної реєстрації - 27.12.2017 (а.с.16-18).

Тобто, у спірний період, за який позивач просить стягнути заборгованість (з 27.12.2017 по 01.07.2023 року), відповідач був власником зазначеної квартири згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; запис про скасування державної реєстрації її права власності не внесено у встановленому законом порядку.

Належних та допустимих доказів того, що Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" не було власником квартири та не відповідало внаслідок цього за оплату наданих послуг Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

Відповідно, на момент утворення заборгованості відповідач, як власник зазначеної квартири, має нести обов`язок з її утримання, зокрема, оплати комунальних послуг.

Судом встановлено, що 26.12.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради з листом №682/2 від 24.12.2019, в якому в зв`язку із зміною власника, на підставі витягу з Державного реєстру, просило припинити дію договору на теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 (бувший власник ОСОБА_1 ), до часу оформлення нового договору (а.с.63).

При цьому, доказів укладення ОСОБА_1 з Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради договору про надання послуги з централізованого опалення матеріали справи не містять.

Наведеним вище спростовуються твердження відповідача про відсутність у нього обов`язку сплачувати комунальні послуги з огляду на проживання в квартирі Ляшевського Ю.В., а також посилання відповідача на лист КП "Житомирводоканал" №2/226/1 від 02.02.2024 та лист Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-10/7652023 від 15.02.2023.

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України плата за надання цих послуг повинна надаватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

За вимогами п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630, чинних на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором.

Згідно з п.36 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Господарський суд відмічає, що за правовідносинами, які склалися між сторонами, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати коштів за надані послуги.

Згідно з ст.67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Рішення щодо встановлених тарифів є публічною інформацією та перебувають у вільному доступі на Інтернет ресурсах уповноважених органів; в рішенні щодо затвердження тарифу зазначено інформацію про його структуру.

Позивачем було подано інформацію на підставі яких нормативно-правових документів застосовувалися тарифи позивачем для нарахувань за послуги за спірний період для відповідача (Динаміка зміни тарифів на послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії для споживачів 1 групи (населення), а також наказами КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради №84-аг від 11.10.2021, №103/аг від 03.10.2022 (а.с.19, 25-26).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 27.12.2017 по 01.07.2023 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , на вказаний об`єкт нерухомості надавалися послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 33 189,58грн.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненадання чи неналежне надання підприємством послуг відповідачу, матеріали справи не містять.

Будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості відповідачем не надано, а також відсутні докази укладення між сторонами договору про реструктуризацію заборгованості відповідача за надані послуги.

При цьому, як зазначено вище, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Станом на час розгляду справи, відповідач зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у встановлений строк не виконав, доказів сплати заборгованості в розмірі 33 189,58грн суду не надав, що підтверджується довідкою позивача від 29.11.2023 (а.с.34). В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують протилежне.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач з дати набуття у власність фактично отримував послуги від позивача, вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 33 189,58грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 1, 2, ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1-Д; ідентифікаційний код 14360570) на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, Житомирська область, м.Житомир, вул.Київська, буд.48, ідентифікаційний код 35343771):

- 33 189,58грн боргу,

- 2 684,00грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 17.04.24

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - до справи,

2 - позивачу () - електронний кабінет,

3 - відповідачу () - електронний кабінет.