ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року

м. Київ

Справа № 910/1539/21 (910/20997/21)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Білоуса В. В., Картере В. І.

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т. В.

учасники справи:

представник ПрАТ "Росава" - Забарін А. Ф.,

представник ТОВ "ЗВ Ріелті" - Логвиненко О. С.,

представник ПАТ "F&C REALTY" - Лакуста О. І.,

представники інших учасників справи в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Росава"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023

у складі колегії суддів: Копитової О.С., Сотнікова С.В., Остапенка О.М.

та на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023

у складі судді Паська М.В.

у справі № 910/1539/21(910/20997/21)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Росава"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "3В Ріелті", Приватного акціонерного товариства "F&C REALTY" та Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП"

про визнання недійсними правочинів боржника

в межах справи № 910/1539/21

за заявою Приватного акціонерного товариства "Росава"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ Ріелті"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ

Обставини справи

1. У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/1539/21 за заявою Приватного акціонерного товариства "Росава" (далі - ПАТ "Росава") про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "3В Ріелті" (далі - ТОВ "3В Ріелті).

2. ПАТ "Росава" звернулось до господарського суду з позовною заявою, в якій просило:

- визнати недійсним договір про розірвання іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015, що був укладений 21.12.2018 між ТОВ "ЗВ Ріелті" та Приватним акціонерним товариством "F&C REALTY" (далі - ПАТ "F&C REALTY");

- застосувати наслідки недійсності правочинів;

- припинити право іпотеки Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредіт Інвестмент Груп" (далі - ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп") на будівлю, офісний центр (літ. "А"), що розташований за адресою: місто Київ, бульвар Шевченка Тараса, будинок № 62 (шістдесят два), загальною площею 3 115 (три тисячі сто п`ятнадцять цілих) кв.м, реєстраційний номер нерухомого майна - 91;

- скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрації права іпотеки №44795231 від 22.12.2018;

- скасувати рішення державного реєстратора про обтяження нерухомого майна (іпотека) №44794088 від 22.12.2018;

- визнати право іпотеки за ТОВ "ЗВ Ріелті" на будівлю, офісний центр (літ. "А"), що розташований за адресою: місто Київ, бульвар Шевченка Тараса, будинок № 62 (шістдесят два), загальною площею 3 115 кв.м, реєстраційний номер нерухомого майна - 91;

- скасувати рішення державного реєстратора про припинення права іпотеки №44779453 від 21.12.2018;

- скасувати рішення державного реєстратора про припинення обтяження нерухомого майна (іпотека) № 44779035 від 21.12.2018.

3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Договору від 21.12.2018 про розірвання іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015 року ТОВ "ЗВ Ріелті" відмовилося від власних майнових вимог, а саме - від своїх прав звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника за основним договором.

4. Позивач стверджує, що ТОВ "ЗВ Ріелті" здійснило правочин внаслідок чого стало неплатоспроможним та виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, що у відповідності до ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства є підставою для визнання такого правочину недійсним.

5. 16.06.2022 ухвалою Господарського суду міста Києва призначено підготовче засідання на 07.07.2022.

6. 07.07.2022 ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено підготовче засідання на 21.07.2022.

7. 21.07.2022 ухвалою суду першої інстанції відкладено підготовче засідання на 18.08.2022. Зобов`язано ПАТ "F&C REALTY" та ПАТ "МІСТО БАНК" надати суду належним чином засвідчену копію Договору про розірвання іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015 для долучення до матеріалів справи та оригінал для огляду в судовому засіданні.

8. 18.08.2022 ухвалою суду першої інстанції задоволено заяву ПАТ "МІСТО БАНК" про заміну сторони. Замінено сторону у справі № 910/1539/21 (910/20997/21) ПАТ "МІСТО БАНК" його правонаступником - "ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" (ідентифікаційний код 41586125). Відкладено підготовче засідання на 08.09.2022. Зобов`язано ТОВ "ЗВ РІЕЛТІ", ПАТ "F&С REALTY" та ТОВ "Кредіт Інвестмент Груп" надати суду належним чином засвідченні копії Іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015 та Договору про розірвання Іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015.

9. 08.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

10. 13.10.2022 від позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Мамай І. В. та приватного нотаріуса Зими Н. Ф., обґрунтоване тим, що приватні нотаріуси не надали відповіді у п`ятиденний строк на адвокатські запити від 28.09.2022.

11. 14.02.2023 ухвалою Господарського суду міста Києва залишено без розгляду клопотання позивача про витребування доказів, оскільки таке подане позивачем після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а позивачем не зазначено поважних причин, які перешкоджали йому заявити подане клопотання під час підготовчого провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

12. 14.02.2023 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1539/21 (910/20997/21) відмовлено у задоволенні позову повністю.

13. Місцевий господарський суд, обґрунтовуючи прийняте рішення, зазначив, що до позовної заяви не додано копію договору, який позивач просить визнати недійсним, а тому суд позбавлений можливості дослідити доказ безпосередньо, а ТОВ "ЗВ Ріелті" з об`єктивних причин не може подати копію суду, оскільки директор товариства Любченко С. В. проходить службу в ЗСУ (докази містяться в матеріалах справи) і у представника відсутній доступ до документів ТОВ "ЗВ Ріелті".

14. При цьому, судом першої інстанції залишено без розгляду клопотання позивача про витребування доказів, з підстав заявлення такого клопотання поза межами встановлених строків.

15. Також судом зазначено, що з доданого до позову позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суду вдалося встановити, що згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 09.12.2020 на майно: приміщення по бул. Шевченка, 62 в м. Києві накладено арешт в кримінальному провадженні і обтяження накладене в інтересах Державного бюро розслідувань, що на думку місцевого суду робить неможливим застосування наслідків недійсності правочинів, визнання право іпотеки за ТОВ "ЗВ Ріелті", здійснення реєстраційних дій реєстратором в разі задоволення позову судом.

Короткий зміст апеляційної скарги

16. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ПАТ "Росава" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

а) витребувати:

- від приватного нотаріуса Мамай І. В. засвідчену належним чином копію договору про розірвання іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015, що був укладений 21.12.2018 між ТОВ "3В Ріелті" та ПАТ "F & C REALTY" серія та номер: 2049, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І. В.;

- від приватного нотаріуса Зими Н. Ф. засвідчену належним чином копію іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015, серія та номер: 655, засвідчений приватним нотаріусом Зимою Н. Ф., укладений між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ПАТ "F&C REALTY";

- від ТОВ "3В Ріелті", ПАТ "F&C REALTY", ТОВ "КРЕДІТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП" засвідчені належним чином копії:

- договору про розірвання іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015, що був укладений 21.12.2018 року між ТОВ "3В Ріелті" та ПАТ "F&C REALTY";

- іпотечного договору № 3716/0415 від 30.04.2015, що був укладений між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ПАТ "F & C REALTY";

б) скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/1539/21(910/20997/21) та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Росава" задовольнити в повному обсязі.

17. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 2, ст. 7, ст. 13, ст. 182, ст. 236 та ст. 238 Господарського процесуального кодексу України.

18. Скаржник стверджував, що місцевим судом не наведено мотивів відхилення доречних аргументів позивача, на які останній посилався в обґрунтування підстав своїх вимог, не дотримано вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, а саме: передчасно закрито підготовче засідання у даній справі; не виконано всіх визначених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті; не вжито до відповідачів заходи процесуального примусу, незважаючи на невиконання ними 2-х ухвал суду про витребування доказів.

19. Також на думку апелянта, місцевий суд лише з формальних міркувань залишив без розгляду клопотання ПАТ "Росава" про витребування копії оскаржуваного правочину в нотаріусів та, як наслідок, виніс судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "Росава", з огляду на відсутність копії оскаржуваного договору в матеріалах справи.

20. ПАТ "Росава" також вказувало, що місцевим судом не спростовано наявність підстав для застосування до цих правовідносин, які виникли у справі ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

21. 14.06.2023 постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/1539/21 (910/20997/21) апеляційну скаргу ПАТ "Росава" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/1539/21 (910/20997/21) залишено без змін.

22. Суд зазначив, що позивачем до апеляційної скарги подано незасвідчені ксерокопії неналежної якості Іпотечного договору №3716/0415 від 30.04.2015, договору про відступлення права вимоги від 04.06.2018, договору про розірвання Іпотечного договору №3716/0415 від 30.04.2015, укладеного 21.12.2018 та договору іпотеки від 21.12.2018. Подані скаржником до апеляційної скарги ксерокопії договорів не відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України та не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів та при розгляді справи в суді першої інстанції були відсутні вказані ксерокопії та оцінка ним не надавалась.

23. Твердження позивача про те, що місцевим судом передчасно закрито підготовче судове засідання у даній справі; не виконано всіх визначених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд апеляційної інстанції відхилив з тих підстав, що відповідні докази позивач мав подати до суду першої інстанції разом з позовною заявою чи під час підготовчого провадження в суді першої інстанції у встановлені Господарським процесуальним кодексом України строки. До закінчення судом першої інстанції підготовчого провадження скаржник мав можливість повідомити суд про вчинення ним дій направлених на отримання вказаних доказів та заявити клопотання про витребування вказаних доказів у третіх осіб, але в межах встановлених строків не зробив цього. В даному випадку вчинення чи не вчинення відповідних процесуальних дій (отримання доказів) залежало виключно від волі скаржника, об`єктивних перешкод для вчинення цих дій в суді апеляційної інстанції не доведено.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

24. 17.07.2023 ПАТ "Росава" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/1539/21 (910/20997/21) повністю та направити справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

25. Скаржник стверджує про порушення судами норм процесуального права та неврахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування статей 3, 13, 203 Цивільного кодексу України та статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства за позовом про визнання правочину недійсним з мотивів вчинення його боржником на шкоду кредиторам: від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі №904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19(905/1646/17)); від 15.07.2021, у справі №927/531/18 від 29.09.2021 у справі № 456/604/17, від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), від 19.07.2022 у справі №904/6251/20 (904/316/21); постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц), Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 902/1023/19(902/163/22)), постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19).

26. ПАТ "Росава" вважає, що судом першої та апеляційної інстанції порушено ст. 2, п. 4 ч. 5 ст. 13, ч. 2 ст. 182 ГПК України, ст. 6 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. ПАТ "Росава" вважає, що в порушення ст. 182 ГПК України Господарським судом міста Києва не було з`ясовано чи подали сторони докази, на які вони посилались у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання, не вирішено питання про витребування додаткових доказів та строки їх подання, передчасно закрито підготовче засідання, що в підсумку призвело до порушення права позивача на забезпечення повного, всебічного розгляду справи судом.

27. При поданні апеляційної скарги ПАТ "Росава" долучило до її матеріалів додаткові докази, які не могло долучити раніше, а саме - копії Іпотечного договору, Договору про розірвання Іпотечного договору, а також інформацію яка йому стала відома із відкритих джерел. Однак, всупереч ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не прийняв поданих позивачем доказів, не врахував поважності причин не подання цих доказів раніше, як і не врахував дій, які вчиняв позивач з метою їх подання до суду першої інстанції.

28. За доводом скаржника, суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували укладений ТОВ "ЗВ Ріелті" Договір про розірвання договору іпотеки, як такий, що вчинений на шкоду кредиторам, на підставі загальних засад цивільного законодавства п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 2, 3, 4 ст.13 ЦК України, неправильно застосували до спірних правовідносин ст. 42 КУзПБ без врахування висновків Верховного Суду.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

29. 04.09.2023 від ТОВ "ЗВ Ріелті" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, а касаційну скаргу - без задоволення. ТОВ "ЗВ Ріелті" стверджує, що позивач не довів порушення його прав чи інтересу, а суди правильно з`ясували характер спірних правовідносин.

30. 06.09.2023 від ПАТ "F & C REALTY" також надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін прийняті судові рішення, посилаючись на ухвалення їх у відповідності до норм матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

В. Розгляд заяв та клопотань

31. 14.09.2023, до початку судового засідання Верховного Суду у справі №910/1539/21 (910/20997/21), від ПрАТ "Росава" надійшла заява про відмову ПрАТ "Росава" від касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 у справі №910/1539/21 (910/20997/21).

32. Вказана заява від імені ПрАТ "Росава" підписана представником Білицьким Б. М. на підставі довіреності, виданої ПрАТ "Росава" в особі ліквідатора Рабана М. Т., який діє на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 20.06.2023 у справі №911/2498/18.

33. 14.09.2023 ухвалою Верховного Суду зупинено касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ "Росава" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/1539/21(910/20997/21) до набрання законної сили судовим рішенням Північного апеляційного господарського суду у справі № 911/2498/18 за результатами перегляду ухвали Господарського суду Київської області від 20.06.2023 про відсторонення ліквідатора ПрАТ "Росава" Комлика Іллі Сергійовича та призначення нового ліквідатора - Рабана Микити Тарасовича.

34. 14.02.2024 постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 911/2498/18 апеляційну скаргу Комлика Іллі Сергійовича задоволено, апеляційні скарги АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд", АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Базис Траст" на ухвалу господарського суду Київської області від 20.06.2023 задоволено частково; пункти 5, 6, 7, 8 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 20.06.2023 року в справі №911/2498/18 скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення, яким в задоволенні скарги Національного банку України на бездіяльність ліквідатора ПрАТ "Росава" арбітражного керуючого Комлика Іллі Сергійовича відмовлено.

35. 26.02.2024 до Верховного Суду від ПрАТ "Росава" в особі ліквідатора Комлика І. С. надійшло клопотання, в якому наведено прохання поновити касаційне провадження у справі № 910/1539/21(910/20997/21) та залишити без розгляду заяву ПрАТ "Росава" про відмову від касаційної скарги, підписану представником Білицьким Б. М. на підставі довіреності, виданої ліквідатором Рабаном М. Т.

36. 27.02.2024 ухвалою Верховного Суду поновлено касаційне провадження у справі № 910/1539/21(910/20997/21) за касаційною скаргою ПрАТ "Росава" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023.

37. 04.04.2024 до Верховного Суду надійшла заява ПрАТ "Росава" в особі ліквідатора Комлика І. С. про залишення без розгляду заяви про відмову від касаційної скарги.

38. Вирішуючи питання щодо відмови скаржника від касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

39. Відповідно до ч. 4 ст. 298 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

40. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 56 ГПК України).

41. Відносно позивача у цій справі - ПрАТ "Росава" відкрито провадження у справі № 911/2498/18 про банкрутство, яке перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

42. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

43. Таким чином, на момент подання до Верховного Суду ПрАТ "Росава" заяви про відмову від касаційної скарги, ліквідатором, отже уповноваженою особою діяти від імені юридичної особи, був арбітражний керуючий Рабан М. Т.

44. При цьому, як вже зазначалося вище, постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2024 у справі № 911/2498/18, зокрема, ухвалу Господарського суду Київської області від 20.06.2023 відсторонення арбітражного керуючого Комлика Іллі Сергійовича від виконання повноважень ліквідатора про банкрутство ПрАТ "Росава" та призначенння арбітражного керуючого Рабана Микити Тарасовича скасовано.

45. Отже, на даний час, особою, уповноваженою діяти від імені ПрАТ "Росава" є арбітражний керуючий Комлик І. С.

46. 23.02.2024 та 04.04.2024 до Верховного Суду надійшли заяви ПрАТ "Росава" в особі ліквідатора Комлика І. С. з проханням залишити без розгляду заву про відмову від касаційної скарги.

47. Верховний Суд звертає увагу, що статті 14 ГПК України закріплює принцип диспозитивності господарського судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

48. Отже з огляду на те, що відмова ПрАТ "Росава" від касаційної скарги ще не була прийнята Судом, а також враховуючи, що подана заява про залишення без розгляду заяви про відмову від касаційної скарги подана особою (ліквідатором), уповноваженою діяти від імені юридичної особи (ПрАТ "Росава") та керуючись принципом диспозитивності, який передбачає надання можливості діяти особі на власний розсуд, Верховний Суд в судовому засіданні 04.04.2024 протокольною ухвалою вирішив задовольнити заяву ліквідатора ПрАТ "Росава" арбітражного керуючого Комлика І. С. про залишення без розгляду заяви про відмову від касаційної скарги.

49. 28.03.2024 від керуючого санацією ТОВ "ЗВ Ріелті" арбітражного керуючого Темчишина В. П. до Верховного Суду надійшло клопотання, в якому наведене прохання долучити до матеріалів справи протоколу зборів кредиторів боржника - ТОВ "ЗВ Ріелті" від 15.03.2024 та взяти до уваги прийняті рішення за результатами проведених зборів кредиторів.

50. Відносно поданого клопотання ТОВ "ЗВ Ріелті" Верховний Суд зауважує, що в силу положень ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями оцінки доказів та встановлення обставин справи, а тому Суд відхиляє вказане клопотання.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

51. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

52. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

53. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

54. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

55. Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та відзивів, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

56. У цій справі, позивач - ПрАТ "Росава" звернувся до суду із позовом в межах справи про банкрутство ТОВ "3В Ріелті" про визнання недійсним договору, укладеного між ТОВ "3В Ріелті" та ПАТ "F&C REALTY" на підставі положень ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

57. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

58. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

59. Відповідно до положень ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

60. До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування (ч. 4 ст. 164 ГПК України).

61. Статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи.

62. Так, відповідно до ч. 2, 4 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

63. Частиною першою статті 81 ГПК України унормовано, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

64. Колегія суддів Верховного Суду також звертає увагу, що в силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписів статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

65. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

66. Частинами першою, другою статті 210 ГПК України визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

67. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

68. У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

69. З урахуванням зазначеного, суд, розглядаючи спір про визнання недійсним договору, повинен встановити, порушення прав позивача оспорюваним правочином, для чого суду необхідно дослідити оспорюваний договір (подібна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 916/3074/20 стосовно необхідності дослідження судом оспорюваного правочину).

70. Як встановлено судами попередніх інстанцій, звертаючись із позовом про визнання недійсним договору, позивачем не було додано до позовної заяви копії оспорюваного правочину, як і не було подано клопотання про витребування доказів разом із позовною заявою. Клопотання про витребування доказів у відповідачів - ТОВ "3В Ріелті" та ПрАТ "F & C REALTY" було подано позивачем до суду першої інстанції через 9 місяців після подання позову, а клопотання про витребування доказів від приватних нотаріусів Мамай І. В. та Зими Н. Ф. було подано позивачем 13.10.2022, тобто вже після закриття підготовчого провадження ухвалою від 08.09.2022, яке судом першої інстанції неодноразово відкладалося. При цьому, судом першої інстанції було враховано, що ТОВ "ЗВ Ріелті" з об`єктивних причин не може подати копію суду, оскільки директор товариства Любченко С. В. проходить службу в ЗСУ і у представника відсутній доступ до документів ТОВ "ЗВ Ріелті".

71. Разом з тим, судом апеляційної інстанції також встановлено, що в судовому засіданні суду першої інстанції 08.09.2022 був присутній представник позивача, однак клопотань стосовно витребування доказів у приватних нотаріусів не заявляв.

72. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про порушення судом першої інстанції 2, п. 4 ч. 5 ст. 13, ч. 2 ст. 182 ГПК України та погоджується із судом апеляційної інстанції про те, що відповідні докази позивач мав подати до суду першої інстанції разом з позовною заявою чи під час підготовчого провадження в суді першої інстанції у встановлені ГПК України строки.

73. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що 27.07.2022, тобто майже через 9 місяців після подання позову, позивачем направлено адвокатські запити до відповідачів щодо отримання належним чином засвідчених копій договорів, до нотаріусів - 28.09.2022, тобто вже після закриття підготовчого провадження.

74. Однак позивачем не наведено поважних причин на обґрунтування неможливості вчасно запитати, отримати та подати відповідні докази з причин, що об`єктивно не залежали від нього до суду першої інстанції у строки та порядку, що встановлені нормами ГПК України.

75. При цьому і в касаційній скарзі позивач не обґрунтовує неможливість подання клопотання про витребування доказів суду першої інстанції у встановлений строк з причин, що не залежали від нього.

76. Зважаючи на викладене, Верховний Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про правомірне залишення судом першої інстанції клопотання позивача про витребування доказів без розгляду.

77. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що позивачем до апеляційної скарги було додано незасвідчені ксерокопії неналежної якості іпотечного договору №3716/0415 від 30.04.2015, договору про відступлення права вимоги від 04.06.2018, договору про розірвання іпотечного договору №3716/0415 від 30.04.2015, укладеного 21.12.2018 та договору іпотеки від 21.12.2018, які при розгляді справи в суді першої інстанції були відсутні та оцінка ним не надавалась.

78. Також, позивач просив суд апеляційної інстанції витребувати у відповідачів та приватних нотаріусів належним чином засвідчені копії оспорюваного договору про розірвання іпотечного договору та копію іпотечного договору. При цьому, суд апеляційної інстанції ухвалою від 14.09.2023 відмовив в задоволенні клопотання ПрАТ "Росава" про витребування доказів, які не були предметом дослідження судом першої інстанції, оскільки позивачем не надано доказів вжиття ним вичерпних заходів щодо отримання доказів самостійно та в розумні строки.

79. Колегія суддів Верховного Суду звертається до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц, згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

80. Відповідно до частин першої, другої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

81. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 269 ГПК України).

82. Наведені положення визначають обов`язкову сукупність умов для вирішення питання про прийняття доказів апеляційним судом, а саме: (1) винятковість випадку та (2) причини неподання доказів у першій інстанції, що об`єктивно не залежать від учасника справи, а також (3) покладення тягаря доведення цих обставин на учасника справи, який ці докази подає (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 у справі № 46/603).

83. Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 ГПК України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 13.01.2021 у справі № 10/Б-921/1442/2013).

84. Принцип рівності сторін у судовому процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (постанови Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/20010/20, від 16.11.2022 у справі № 910/4390/21).

85. Прийняття апеляційним судом доказів без встановлення й оцінки обов`язкових за частиною третьою статті 269 ГПК України передумов, крім порушення відповідних процесуальних приписів, матиме наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності правозастосування.

86. Враховуючи те, що скаржником до суду апеляційної інстанції було подано незасвідчені належним чином і неналежної якості ксерокопії договорів, які не були предметом дослідження суду першої інстанції, не наведено виняткових обставин неможливості їх подання до суду першої інстанції, як і не наведено поважних причин на обґрунтування неможливості вчасно подати клопотання про витребування доказів, Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції ст. 269 ГПК України та вважає вірними висновки апеляційного господарського суду про неприйняття вказаних доказів та відмову у задоволенні клопотання позивача.

87. Отже, зважаючи на те, що суди попередніх інстанцій були позбавлені можливості дослідити та оцінити оспорюваний договір, Верховний Суд погоджується із вірними висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову у цій справі, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог.

88. Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій статей 3, 13, 203 ЦК України, статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства та неврахуванням висновків Верховного Суду щодо визнання недійсними договорів як фраудаторних, Верховний Суд відхиляє, оскільки судами не досліджувався зміст оспорюваного позивачем правочину на предмет відповідності вказаним нормам.

89. Разом з тим, Суд вважає, що з огляду на конкретні обставини цієї справи, відмова у позові з наведених вище підстав (відсутність оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору) не позбавляє позивача права звернутися із відповідним позовом у випадку дотримання ним вимог процесуального законодавства щодо подання в оригіналі або в належним чином засвідченій копії оспорюваного правочину.

90. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваних постанови та рішення судів попередніх інстанцій не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим, Суд залишає касаційну скаргу без задоволення.

91. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

92. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

93. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 ГПК України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат

94. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Росава" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/1539/21 (910/20997/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Білоус

В. Картере