УХВАЛА

15 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/1106/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кролевець О.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.02.2024

(в частині перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023)

(головуючий - Мороз В.Ф., судді Коваль Л.А., Чередко А.Є.)

та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023

(суддя - Назаренко Н.Г.)

у справі №904/1106/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція"

до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державна інспекція архітектури та містобудування України

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція" (далі - ТОВ «ДСК») звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.02.2024 (в частині перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023) та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/1106/23.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ТОВ «ДСК» Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що вказана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

У 2023 році ТОВ «ДСК» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про зобов`язання отримати дозвіл на виконання будівельних робіт за договором підряду №1001 від 16.07.2021 по ремонту копра та канатно підтримуючої щогли стовбура ш. Октябрська з усуненням дефектів зазначених в вимірювально-обстежувальному звіті 20052-5088-КМ.ОР".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/1106/23 в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2023 у справі №904/1106/23 заяву Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "ДСК" на користь Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В частині стягнення з ТОВ "ДСК" 526 765,00 грн витрат на правничу допомогу відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.02.2024 у справі №904/1106/23 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2023 у справі №904/1106/23 залишено без змін.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, яка подає скаргу.

Скаржник в прохальній частині касаційної скарги просить: скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.02.2024 у справі №904/1106/23 в повному обсязі; скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/1106/23 в повному обсязі; позов ТОВ «ДСК» задовольнити в повному обсязі. Проте, як вбачається із оскаржуваної постанови окрім рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/1106/23 судом апеляційної інстанції було переглянуто ще додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2023 у справі №904/1106/23. Скаржником зазначено, що він оскаржує постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.02.2024 у справі №904/1106/23 в повному обсязі та просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/1106/23. Однак скаржником не зазначено щодо оскарження додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2023 у справі №904/1106/23.

Враховуючи зазначене, ТОВ «ДСК» необхідно усунути вказані вище недоліки шляхом подання до Верховного Суду уточненої касаційної скарги в якій чітко викласти вимоги касаційної скарги та вказати в якій частині скаржник не погоджується із оскаржуваними судовими рішеннями.

Окрім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п.п. 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 310 ГПК України.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При поданні касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України скаржник повинен чітко зазначити норму права, щодо застосування якої відсутній висновок, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у ч.ч. 1, 3 ст. 310 ГПК України. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Крім того заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в ч. 2 ст. 287 ГПК України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

1)формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; або

2) обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення; або

3)зазначення норми права, щодо застосування якої відсутній висновок, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Звертаючись з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.02.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/1106/23 ТОВ «ДСК» в якості підстав для касаційного оскарження вищезазначених судових рішень посилається на те, що їх прийнято за неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а судами попередніх інстанцій неповно досліджено всі обставини та матеріали справи, що призвело до прийняття, на думку скаржника, неправомірних рішень.

Разом з тим, посилаючись на вказані порушення судів попередніх інстанцій, скаржником не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки у касаційній скарзі чітко не вказано виключного випадку передбаченого (передбачених) ст. 287 ГПК України.

Отже у визначений Верховним Судом строк, скаржнику слід належним чином виконати вимоги ст. 290 ГПК України та уточнити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ТОВ «ДСК» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.02.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/1106/23 підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України із наданням скаржнику строку протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення зазначених недоліків, а саме шляхом подання до Суду заяви про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучити уточнену касаційну скаргу, в якій скаржник має чітко викласти вимоги касаційної скарги та вказати в якій частині скаржник не погоджується із оскаржуваними судовими рішеннями та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст. 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.02.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №904/1106/23 залишити без руху.

2.Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Долинська стальконструкція" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3.Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статтею 292 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кролевець