ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
09 квітня 2024 року м.ТернопільСправа № 921/527/23
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О.
розглянув заяву без номера від 21.03.2024 (вх.№2375 від 22.03.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬПО", м.Тернопіль
про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат
у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬПО", м.Тернопіль
до відповідача-1: ОСОБА_1 , м.Тернопіль
відповідача-2: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Наталії Володимирівни, м.Київ
про визнання недійсними довіреностей,
за участю представників:
позивача: Авдєєнко В.В., адвокат, ордер серії ВО №1056579 від 01.08.2023;
відповідача-1: Слободянюк Л. В., паспорт серії НОМЕР_1 від 17.07.2002;
відповідача-2: не з`явився.
Зміст поданої заяви.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬПО", м.Тернопіль звернулося 22.03.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Господарського суду Тернопільської області із заявою без номера від 21.03.2024 (вх.№2375 від 22.03.2024) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даного спору.
Окрім того, заявником зазначено, що ним також понесено витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.08.2023, якою відмовлено у відкритті провадження у справі. Оскільки ухвалу скасовано постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.09.2023, тому просить відшкодувати і сплачений судовий збір.
Представник заявника у судовому засіданні підтримав подану заяву та зазначив що ним у позовній заяві заявлено про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат після ухвалення судом рішення у даній справі; позивачем подано такі докази у встановлений процесуальним законом строк, їх розмір є справедливим та співмірним із складністю справи; заперечення відповідача-2 з приводу відшкодування судових витрат позивача вважає необґрунтованими, адже, на його думку, підвищення рівня кваліфікації адвоката не ставиться в залежність від відшкодування судових витрат сторони у справі; розмір судового збору, який позивачем сплачено за подання позову до господарського суду встановлено Законом України Про судовий збір і такий не свідчить про малозначність справи та не встановлює будь-якої пропорційності до розміру витрат сторони та професійну правничу допомогу, тому співставлення судового збору і витрат, понесених стороною на послуги адвоката, вважає недоречним.
Позиція відповідача-1.
Відповідачем-1 письмової заяви по суті поданої позивачем заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не подано. Водночас, ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що позивачем у справі понесено реальні витрати на послуги адвоката, які пов`язані із збиранням доказів, поданням позову, який був предметом судового розгляду у даній справі, здійсненням адвокатом представництва інтересів товариства у судових засіданнях, подання інших процесуальних заяв, клопотань, пов`язаних з розглядом справи, такі витрати були необхідними адже іншим способом, аніж в судовому порядку товариство не могло захистити свої порушені права, а оскільки оскаржувані довіреності посвідчено нотаріусом без достатніх на те правових підстав, тому вважає, що витрати позивача, понесені на послуги адвоката, а також на сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 04.08.2024, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача-2 у справі.
Позиція відповідача-2.
Вад відповідача-2 через підсистему Електронний суд надійшли заперечення без номера від 8 квітня 2024 року (вх. №2811 від 9 квітня 2024 року) на заяву про відшкодування судових витрат, в яких зазначено про намір подання апеляційної скарги на рішення, котре ухвалено судом 19 березня 2024 року.
Крім того, відповідач-2 посилається на відсутність доказів реальності понесення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано жодних доказів оплати відповідних послуг.
Вважає витрати позивача на оплату послуг адвоката неспівмірними із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи для сторони, зокрема звертає увагу, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є втричі більшим за сплачений позивачем судовий збір, що явно вказує на неспівмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. Також зазначає, що адвокат Авдєєнко В.В., відповідно до пункту 4 частини 1 статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 11 Правил адвокатської етики, не підвищує свій кваліфікаційний рівень, про що свідчить інформація, що міститься в Єдиному реєстрі адвокатів України, відповідних доказів суду не надано.
Тому просить суд або відмовити ТОВ «АЛЬПО» у задоволенні заяви про компенсацію витрат на правову допомогу повністю або зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 1000грн.
Процесуальні дії суду по розгляду заяви.
Ухвалою суду від 25 березня 2024 року заяву ТОВ "АЛЬПО" прийнято до розгляду у судовому засіданні, котре призначено на 09.04.2024, про що повідомлено учасників справи.
ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити.
Відповідач-1 також просив задовольнити заяву та покласти понесені товариством витрати на правничу допомогу на відповідача-2 у справі.
Відповідач-2 у судове засідання не з`явився; про причини неявки не повідомив. Про розгляд заяви повідомлені належним чином, адже ухвалу суду від 25.03.2024 йому доставлено в електронний кабінет, зареєстрований в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Обставини справи.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 4 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі з посиланням на те, що даний спір не підлягає розгляду господарським судом, а є спором цивільним, котрий віднесено до юрисдикції загального суду.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 скасовано ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.08.2023 (суддя Чопко Ю.О.) про відмову у відкритті провадження у даній справі. Матеріали справи повернуто на адресу місцевого господарського суду 04.10.2023 для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі.
10.10.2023 суддею Чопко Ю.О. заявлено самовідвід від розгляду цієї справи, про що постановлено ухвалу суду від 10.10.2023.
Відповідно до ст.ст.32, 40 ГПК України матеріали справи передано на повторний автоматизований розподіл між суддями.
Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 справу розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О.
Розгляд справи, згідно з ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року, здійснювався за правилами загального позовного призначення.
19 березня 2024 року Господарським судом Тернопільської області ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнано недійсними довіреності, видані ТОВ "АЛЬПО" та посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забавською Н.В., від 07.04.2021 на ім`я Шелігацького В.О., від 11.11.2021 на ім`я ОСОБА_3 та від 07.12.2021 на ім`я ОСОБА_4 . Відмовлено в позові до ОСОБА_1 як необгрунтованому.
Судовий збір в розмірі 6441,60грн, сплачений за розгляд справи в суді першої інстанції, згідно з ст.129 ГПК України, покладено на приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавську Н.В.
Відшкодування витрат на професійну правову допомогу судом не розглядалося, оскільки позивачем у позовній заяві повідомлено про те, що докази понесення цих витрат ним будуть подані після ухвалення судового рішення у справі, оскільки їх остаточний розмір залежить від обсягу наданої позивачу професійної правничої допомоги. Тобто, позивач висловив намір скористатися правом подання письмових доказів на підтвердження судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу, визначеним у ч.8 ст.129 ГПК України, впродовж 5 днів з дня ухвалення рішення.
Як вбачається з долучених до заяви документів, 01 серпня 2023 року між адвокатом Авдєєнком Владиславом Валерійовичем як Виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬПО" як Замовником, укладено договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого Виконавець зобов`язався за плату надати Замовнику професійну правничу допомогу, а саме підготувати, підписати та подати позовну заяву про визнання недійсними довіреностей від 7 квітня 2021 року, від 11 листопада 2021 року та від 7 грудня 2021 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забавською Н.В., інші необхідні процесуальні документи у справі, а також здійснювати представництво інтересів Замовника у відповідній справі в Господарському суді Тернопільської області (п.1.1 договору).
Відповідно до пункту 2.1 договору Виконавець зобов`язався кваліфіковано, з використанням усіх правових засобів надати послуги, передбачені цим договором, безпосередньо або за допомогою третіх осіб
Договором передбачено право Виконавця: вимагати від Замовника надання документів та інформації, що необхідні для виконання обов`язків, передбачених цим договором; у встановленому законодавством порядку відмовитись від надання послуг, передбачених цим договором, і розірвати договір, у разі невиконання або неналежного виконання Замовником зобов`язань за цим договором; користуватись усіма процесуальними правами наданими законодавством Замовнику (п.2.2 договору)
Згідно з п.2.3 договору, Замовник зобов`язався: своєчасно забезпечити Виконавця, на його вимогу, всіма необхідними для виконання даного договору документами та інформацією; не передавати без дозволу Виконавця доручено інформацію або документи правового характеру, розроблені та виготовлені для Замовника, іншим особам.
За даним договором Замовник має право у встановленому законодавством порядку розірвати договір, відшкодувати за рахунок Виконавця усі фактично понесені збитки, пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням Виконавцем своїх обов`язків за даним договором (п.2.4 договору).
04 серпня 2023 року між адвокатом Авдєєнком Владиславом Валерійовичем як Виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬПО" як Замовником, укладено договір, за умовами якого Виконавець зобов`язався за плату надати Замовнику професійну правничу допомогу, а саме підготувати, підписати та подати апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Тернопільської області у справі №921/527/23, інші необхідні процесуальні документи, а також здійснювати представництво інтересів замовника у відповідній справі в Західному апеляційному господарському суді (п.1.1 договору).
Пунктом 2.2 договору передбачено, що за даним договором Виконавець зобов`язався: кваліфіковано, з використанням усіх правових засобів надавати послуги, передбачені цим договором, безпосередньо або за допомогою третіх осіб; зберігати в таємниці відомості про Замовника і пов`язаних з ними осіб, які стануть відомі виконавцю у зв`язку з виконанням даного договору.
У пункті 3.1 договору вартість послуг, передбачених цим договором, визначено в розмірі 5000грн, котрі Замовник оплачує на першу вимогу Виконавця.
Даний акт підписано Авдєєнком В.В. зі сторони Виконавця, головою ліквідаційної комісії Слободянюк Л.В. зі сторони Замовника без будь-яких зауважень чи застережень щодо обсягу, якості та вартості наданих адвокатом послуг.
Також, 20 вересня 2023 року сторонами на виконання умов договору від 4 серпня 2023 року підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого адвокатом передано, а товариством отримано такі послуги: підготовка апеляційної скарги (2 години роботи по 2500 грн за годину що разом складає 5000 грн). Даний акт теж підписано обома сторонами без будь-яких зауважень чи застережень з приводу обсягу якості та вартості наданих послуг.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬПО" 4 серпня 2024 року через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС було подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 4 серпня 2023 року, постановлену суддею Чопко Ю.О. про відмову у відкритті провадження у справі
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 18 вересня 2023 року апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 4 серпня 2023 року скасовано, а матеріали справи повернуто до місцевого господарського суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Також, апеляційним господарським судом у постанові зазначено, що судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу відповідно до статті 129 ГПК України за результатами подальшого розгляду справи.
Отже, сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн підлягає розподілу на загальних підставах.
Мотиви та норми закону, з яких суд виходить при ухваленні додаткового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд враховує, що:
- рішення суду у справі ухвалено 19.03.2024;
- у позовній заяві позивачем повідомлено про подання письмових доказів на підтвердження понесених витрат в порядку ч.8 ст.129 ГПК України протягом 5 днів з дня ухвалення рішення;
У зв`язку з викладеним суд доходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат по суті.
Частинами 2-6 ст.126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз норм ч.4 ст.126, ст.129 ГПК України дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обгрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 Об`єднана Палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: 1) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу); 2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; 3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Суд, з урахуванням вимог ст.ст. 123, 124, 126, 129 ГПК України дослідивши надані заявником докази на підтвердження обсягу наданих послуг, в даному випадку керується загальними правилами, визначеними ч.4 ст.129 ГПК України.
Встановлено, що фактичні обставини надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджуються доданими до заяви доказами, а саме:
Доводи відповідача-2 про наявність підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення про відшкодування позивачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, - зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, затраченим ним на виконання робіт.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.
За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (Закон - № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Стаття 30 Закону № 5076-VI визначає, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто сторонами у договорах від 1 серпня 2023 року та від 4 серпня 2023 року було погоджено та визначено фіксовану вартість послуг адвоката.
Матеріалами справи підтверджено виконання адвокатом всього обсягу робіт, передбачених договорами (подання адвокатом позовної заяви, підготовку та подання ним відповіді на відзив на позов, підготовку та подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 4 серпня 2023 року, участь у судових засіданнях по розгляду цієї справи у Господарському суді Тернопільської області), відтак, обставини справи підтверджують факт надання адвокатом послуг позивачу, перелік робіт, час, витрачений на них, та їх вартість наведено також в Актах прийому-передачі наданих послуг від 19 березня 2024 року та від 20 вересня 2023 року, а також Звітах адвоката.
Даним спростовуються доводи відповідача-2 щодо неспівмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та обсягом витраченого адвокатом часу на її надання.
Натомість, відповідачем-2 на підтвердження своїх заперечень щодо заявленого позивачем розміру витрат, понесених ним на оплату професійної правничої допомоги, не надано доказів, які б ставили під сумнів як факт надання юридичних послуг, так і обсяг, вартість та витрачений адвокатом час на їх виконання. Загалом, наведені відповідачем-2 заперечення ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені доказами та зводяться лише до його незгоди з судовими витратами позивача у справі, що не може бути підставою для відмови у відшкодування судових витрат позивача чи для зменшення їх розміру.
Також не заслуговують на увагу доводи відповідача-2 щодо неспівмірності витрат позивача на професійно-правоничу допомогу із сплаченим ним судовим збором, адже розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні позовної заяви до господарського суду встановлюється Законом України Про судовий збір і розмір витрат сторони на послуги адвоката не ставляться в залежність від розміру сплаченого такою стороною судового збору за подання тієї чи іншої заяви та не визначається пропорційно до ставки судового збору.
Стосовно доводів відповідача-2 про відсутність в Єдиному реєстрі адвокатів України відомостей про підвищення кваліфікації адвокатом Авдєєнком В.В., то суд зазначає таке.
Частиною четвертою статті 60 ГПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
На підтвердження повноважень представником позивача долучено до матеріалів справи ордер серії ВО №1056579 від 01.08.2023.
Отже, повноваження представника позивача є підтвердженими належним чином. Ні Законом про адвокатуру, ані ГПК України не передбачено необхідності здійснення перевірки судом обставин проходження адвокатом підвищення кваліфікації, адже це не входить до кола повноважень суду під час розгляду спору чи вирішення питання про відшкодування судових витрат у справі. Такі обставини не є підставою для зменшення розподілу витрат. Визначальним критерієм для відшкодування понесених позивачем витрат на послуги адвоката є їх співмірність з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, у випадках скасування судових рішень у справі, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України. Проте, у ч.1 наведеної норми Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд має розподілити між сторонами саме судовий збір, зокрема, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються на відповідача-2, оскільки внаслідок його неправомірних дій спір доведено до судового розгляду; в іншому, аніж в судовому порядку, позивач не міг відновити свої порушені права.
Як вже зазначалося за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 04.08.2023 товариством сплачено 2684грн судового збору.
Разом з тим, судом враховується, що позивачем подано апеляційну скаргу в електронній формі через електронний кабінет, зареєстрований в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, а тому для сплати судового збору на підставі ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, відшкодуванню позивачу підлягає судовий збір в розмірі 2147,20грн (2684х0,8). У зв`язку цим, заява позивача підлягає до задоволення частково.
Висновки господарського суду.
Згідно з приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За наведених обставин, з огляду на надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, наявні у справі докази про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 04.08.2023, а також докази оплати позивачем витрат на правничу допомогу, враховуючи, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.03.2024 не вирішено питання про розподіл судових витрат в цій частині, суд дійшов висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за правилами, передбаченими ст. 129 ГПК України, поклавши їх на відповідача-2 у справі.
Керуючись ст.ст.4, 73-79, 123, 124, 126, 129, 221, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. Заяву без номера від 21.03.2024 (вх.№2375 від 22.03.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬПО", м.Тернопіль про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №921/527/23, задовольнити частково.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
3. В решті вимог заяви - відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку ст.257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дати складення повного тексту судового рішення.

Додаткове рішення складено та підписано 12.04.2024.

Суддя Н.О. Андрусик