ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 Справа № 917/325/24

Суддя Мацко О.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаслотрейд», 04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, буд. 14, оф. 16/20, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Літа-Профіт», 36039, м.Полтава, вул. Чорновола В`ячеслава, 12, оф. 211, ,

про стягнення 90 000,00 грн.

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники: не викликалися

27.02.2024р. до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаслотрейд», обгрунтована неналежним виконанням відповідачем - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Літа-Профіт» - умов укладеного сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги №290822.

Ухвалою від 04.03.2024р. відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору. Ухвала скерована сторонам, в т.ч. відповідачу поштою, у зв`язку з відсутністю у нього зареєстрованого електронного кабінету в системі Електронний суд. Вказане поштове відправлення повернулося до суду з відміткою поштової установи про відсутність відповідача за вказаною адресою. Судом перевірено відомості Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та встановлено, що станом на час розгляду справи зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є: м.Полтава, вул..Чорновола В`ячеслава,12, оф.211, тобто, та ж адреса, яка вказана судом в ухвалі та на яку здійснювалася відправка судової кореспонденції.

Відомості про будь-яку іншу адресу відповідача у справі відсутні.

Ст.27 ГПК України передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Днем вручення судового рішення, згідно ст..242 ГПК України, є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд його справи судом.

Позовні вимоги, як вказано вище, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, а саме не повернення у визначені договором строки коштів, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості.

Судом встановлено, що 29.08.2022р. між сторонами по справі було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги №290822. За умовами цього договору:

- позикодавець (позивач) надає позивальнику (відповідач) поворотну фінансову допомогу, а позичальник приймає її та зобов`язується повернути у порядку та на умовах, передбачених цим Договором; допомога надається у національній валюті України в сумі 90 000,00 грн. без ПДВ, на безоплатній основі, шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок позивальника та використовується ним для потреб відповідно до статутних цілей його діяльності;

- поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2023р. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позикодавця в установі банку;

- договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами.

Договір підписано сторонами, скріплено печатками (а.с.4). Платіжним дорученням №9 від 29.08.2022р. позивач перерахував відповідачу 90 000,00 грн., призначення платежу: «поворотня фін.допомога згідно дог.№290822 від 29.0822р. без ПДВ» (а.с.5). Однак, як вказує позивач, після настання строку повернення допомоги відповідач грошові кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Взяті на себе договірні зобов`язання щодо повернення коштів у визначені строки відповідач належним чином не виконав, станом на момент звернення з позовом до суду основний борг становить 90 000,00 грн.

Строк на який укладався договір закінчився, проте, згідно норм Цивільного кодексу України (п. 4. ст. 631 ЦК України) закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 90 000,00 грн. заборгованості за договором №290822 від 29.08.2022р. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністюТОВ «Монтажно-налагоджувальне підприємство «Промелектро» у даній справі в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 3028,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст..ст.129,233-234,238-240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Літа-Профіт» (36039, м.Полтава, вул.Чорновола В"ячеслава,12, офіс 211, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаслотрейд» (04053, м.Київ, вул..Вознесенський узвіз, буд.14, оф.16/20, ) 90 000,00 грн. заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги №290822 від 29.08.2022р., 3028 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 11.04.24р.

Суддя О.С.Мацко