ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/1692/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюк І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю:

ТОВ «СПЕКТР-АГРО» - адвокат Бохан С.О.

ФОП Пламадяла В.В. - адвокат Бєлоущенко А.Ж.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО»

на рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2023

по справі №916/1692/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича

про стягнення 783142,38 грн.

суддя суду першої інстанції - Д`яченко Т.Г.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.12.2023 року.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича про стягнення 403700,97 грн. боргу, 54407,92 грн. 3% річних та 325033,49 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» було поставлено Фізичній особі-підприємця Пламадялі Василю Васильовичу відповідно до видаткових накладних: №18557 від 31.12.2015, №11172 від 20.05.2016, №11174 від 20.05.2016, №13975 від 08.06.2016, №13972 від 08.06.2016, №13976 від 08.06.2016, №14294 від 14.06.2016, №14296 від 14.06.2016, №14299 від 14.06.2016, №14300 від 14.06.2016, №19504 від 20.09.2016 продукцію виробничо-технічного призначення на суму 954516,99 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач оплатив вартість поставленого товару частково у розмірі 550816,02 грн.

Однак, на теперішній час відповідачем свої зобов`язання в повному обсязі не виконані, у зв`язку з чим і утворилася відповідна заборгованість, яка складає у розмірі 403700,97 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» до Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича про стягнення 783142,38 грн. - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» на користь Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 16309, 73 грн.

Обгрунтування рішення суду першої інстанції.

В мотивах прийнятого рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що враховуючи доводи позивача та заперечень відповідача, а також враховуючи наявність доказів, та за відсутності відповідних спростувань на підтвердження викладених позицій сторін, суд зазначив, що за такими платіжними дорученням вбачається, що здійснювались певні перерахування коштів на виконання певних господарських операцій, поряд з цим, встановити, що такі перекази здійснювались саме на виконання поставки, стягнення боргу щодо якої є предметом розгляду справи, суд не встановив.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначив, що платіжні доручення від 21.03.2018 на суму 10000,00 грн., від 25.01.2019 на суму 14999,00 грн., від 30.01.2019 на суму 11800,00грн., від 30.01.2019 на суму 12100,00 грн., від 24.04.2019 на суму 14000,00 грн. судом не приймаються як доказ часткової сплати боргу з боку відповідача, за отриманий товар за вказаними позивачем в позові накладними.

Судом першої інстанції застосовано строк позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 22.07.2022 (дата формування документу в системі «Електронний суд»), а отже враховуючи строки початку перебігу позовної давності та відсутність підстав для продовження строків позовної давності на строк дії карантину, суд дійшов до висновку, що звернення до суду з вимогами відбулось поза межами строку позовної давності.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить прийняти апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 у справі №916/1692/22 до розгляду; скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 у справі №916/1692/22 про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» до Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича про стягнення 783 142, 38 грн.; винести нове рішення у справі №916/1692/22, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме: стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Пламадялі Василя Васильовича на їх користь заборгованість за видатковими накладними 783 142, 38 грн., а саме: 403700,97 грн. боргу, 54407,92 грн. 3% річних та 325033,49 грн. інфляційних втрат; стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Пламадялі Василя Васильовича на їх користь судові витрати, в т.ч. витрати по сплаті судового збору в сумі 11 747, 14 грн. та витрати на професійну правничу допомогу; витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 16 309, 43 грн. покласти на відповідача - Фізичну особу-підприємця Пламадялу Василя Васильовича та стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Пламадялі Василя Васильовича на їх користь судові витрати при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в т.ч. витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 14 096, 57 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

По-перше, в обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає те, що висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи, а саме: доказам, які наявні в матеріалах справи.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції зробив невірні висновки щодо того факту, що «З урахуванням наведеного та зазначеного, суд платіжні доручення від 21.03.2018р. на суму 10000,00 грн., від 25.01.2019р. на суму 14999,00 грн., від 30.01.2019р. на суму 11800,00 грн., від 30.01.2019р. на суму 12100,00 грн., від 24.04.2019р. на суму 14000,00 грн. - не приймає як доказ часткової сплати боргу з боку відповідача, за отриманий товар за вказаними позивачем в позові накладними», оскільки частиною першою ст.75 ГПК України передбачено, що «обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників».

Крім того, судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення не було враховано той факт, що відповідач визнав, що у ФОП Пламадяла В.В., в період здійснення господарської діяльності, починаючи з 18.03.2013 року по 23.10.2018 було відкрито всього 2 (два) рахунки АТ «СЕНС БАНК».

Отже, на думку скаржника, тим самим вбачається, що ФОП Пламадяла В.В. не міг здійснювати перекази господарсько-фінансових операцій через власний розрахунковий рахунок, оскільки за період з « 25 січня 2019 року», « 30 січня 2019 року», « 24 квітня 2019 року», наданих стороною позивача платіжних доручень про перерахування ФОП Пламадялою В.В., грошових коштів ТОВ «СПЕКТР-АГРО», за нібито поставлений товар. Через відсутність у останнього відкритих рахунків в установах банку».

Таким чином, на думку скаржника, з даного твердження можна зробити висновок, що іншим способом, ніж внести кошти на банківський рахунок, розрахуватися за поставлений відповідно до видаткових накладних товар після 23 жовтня 2018 року відповідач не міг.

По-друге, судом першої інстанції під час прийняття рішення також не було враховане те, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

В-третє, позивач в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що аргументи суду першої інстанції, на які він посилається в обґрунтування свого рішення, не підтверджені жодним доказом, який може вважатися достовірним, належним та допустимим та доводить факт пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки відповідачем не надано жодного доказу, який спростовує вимоги позивача, а позивачем надано всі докази, які підтверджують, що позивачем строк позовної давності не пропущено.

В-четверте, скаржник вважає, що оскільки суд першої інстанції не визнав доводи позивача щодо того, що строк позовної давності на момент подання позову не сплив і вирішив, що на підставі ч.4 ст.267 ЦК України, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, Позивачу в позові слід відмовити, то він мав звернути увагу на те, що витрати для проведення судової експертизи варто покласти на Відповідача, як на такі витрати, які не пов`язані з розглядом справи, оскільки: по-перше, перед подачею заяви про застосування позовної давності, проведення судової експертизи не є обов`язковим; по-друге, судова експертиза, яка була проведена за ініціативою Відповідача, не підтвердила заперечення Відповідача щодо того факту, що видаткові накладні, які є предметом спору у даній справі, не були ним підписані.

Доводи інших учасників провадження у справі.

20.02.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилається на те, що рішення суду було ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

16.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» на рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 по справі №916/1692/22.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богатир К.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2024.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/1692/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2024 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/1692/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» на рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 по справі №916/1692/22 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

24.01.2024 матеріали справи №916/1692/22 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» на рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 по справі №916/1692/22.

Призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» на рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 по справі №916/1692/22 до розгляду на 05.03.2024 о 14:30 год.

05.02.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» - адвоката Бохан Сергія Олександровича про участь у судовому засіданні у справі №916/1692/22, яке призначене на 05.03.2024 о 14:30 год. в режимі відеоконференції поза межами суду та у всіх наступних судових засіданнях за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР АГРО» - адвоката Бохан Сергія Олександровича, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» - адвоката Бохан Сергія Олександровича про участь у судовому засіданні у справі №916/1692/22, яке призначене на 05.03.2024 о 14:30 год. в режимі відеоконференції поза межами суду та у всіх наступних судових засіданнях за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» - адвоката Бохан Сергія Олександровича, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволена та надано можливість представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» - адвоката Бохан Сергію Олександровичу взяти участь у судовому засіданні у справі №916/1692/22, яке призначене на 05.03.2024 о 14:30 год. в режимі відеоконференції поза межами суду, за зареєстрованою електронної адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.02.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича - адвоката Бєлоущенко Андрія Жоржовича про участь у судовому засіданні у справі №916/1692/22, яке призначене на 05.03.2024 о 14:30 год. в режимі відеоконференції, в якому просив забезпечити проведення судового засідання за участю представника відаповідача Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича - адвоката Бєлоущенко Андрія Жоржовича, що призначене на 05.03.2024 о 14:30 год. в Південно-західному апеляційному господарському суді в режимі відеоконференції з Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області (вул. Івана Виговського, 18, м.Первомайськ, Миколаївська область, 55213, ).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 клопотання представника Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича - адвоката Бєлоущенко Андрія Жоржовича про участь у судовому засіданні у справі №916/1692/22, яке призначене на 05.03.2024 о 14:30 год. в режимі відеоконференції з Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області (вул. Івана Виговського, 18, м.Первомайськ, Миколаївська область, 55213, ) - задоволено; повідомлено Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, що заброньоване судове засідання у справі №916/1692/22, яке призначене на 05.03.2024 о 14:30 год. в режимі відео конференції; доручено Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області провести судове засідання по справі №916/1692/22, яке призначене на 05.03.2024 о 14:30 год. в режимі відео конференції та допущено до участі у судове засідання до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області представника Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича - адвоката Бєлоущенко Андрія Жоржовича.

У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 05.03.2024 оголошено перерву до 09.04.2024 о 14:00 год.

У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 09.04.2024 представник ТОВ «СПЕКТР-АГРО» доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ФОП Пламадяла В.В. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на неї, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» було поставлено Фізичній особі-підприємця Пламадялі Василю Васильовичу відповідно до видаткових накладних: №18557 від 31.12.2015р., №11172 від 20.05.2016р., №11174 від 20.05.2016р., №13975 від 08.06.2016р., №13972 від 08.06.2016р., №13976 від 08.06.2016р., №14294 від 14.06.2016р., №14296 від 14.06.2016р., №14299 від 14.06.2016р., №14300 від 14.06.2016р., №19504 від 20.09.2016р. продукцію виробничо-технічного призначення на суму 954516,99 грн.

Посилаючись на ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, позивачем було зазначено, що договір поставки сторонами не був підписаний, отже відповідач мав оплатити посталений товар не пізніше наступного дня після його прийняття.

Позивач зазначив, що відповідач оплатив вартість поставленого товару частково у розмірі 550816,02 грн., а саме: 18.10.2016р. - 9720,00 грн., 23.11.2016р. - 10000,00 грн., 23.11.2016р. - 10000,00 грн., 23.11.2016р. - 10000,00 грн., 23.11.2023р. - 10000,00 грн., 24.11.2016р. - 2153,00 грн., 24.11.2016р. - 10000,00 грн., 24.11.2016р. - 10000,00 грн., 28.11.2023р. - 3949,00 грн., 28.11.2016р. - 13746,00 грн., 28.11.2016р. - 13934,02 грн., 28.11.2016р. - 33800,00 грн., 20.12.2016р. - 90000,00 грн., 17.01.2017р. - 10275,00 грн., 17.01.2017р. - 23040,00 грн., 17.01.2017р. - 116100,00 грн., 18.01.2017р. - 61200,00 грн., 21.02.2017р. - 50000,00 грн., 21.03.2018р. - 10000,00 грн., 25.01.2019р. - 14999,00 грн. 30.01.2019р. - 11800,00 грн., 30.01.2019р. - 12100,00 грн., 24.04.2019р. - 14000,00 грн.

Позивач пояснює, що станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем складає суму - 403700,97 грн.

Також, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем було здійснено нарахування 3% річних - 54407,92 грн. та інфляційні втрати - 325033,49 грн.

Надаючи відзив, відповідачем було зазначено суду, що твердження позивача не відповідають дійсним та фактичним обставинам справи, оскільки, як з`ясувалось, підписи в указаних видаткових накладних виконані не відповідачем, а взагалі не відомо ким.

За посиланням відповідача, між сторонами ніяких письмових договорів поставки чи купівлі-продажу вчинено не було. Вказані обставини підтверджені стороною позивача у позові, що договір поставки сторонами не був підписаний чи укладений, а отже твердження сторони позивача, що Відповідач мав оплатити поставлений Товар не пізніше наступного дня після його прийняття не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки ніякого товару відповідач не отримував від позивача. В накладних, які містяться в додатку до позову, вчинений підпис не фізичною особою підприємцем Пламадяла В.В., а невідомою особою.

Відповідач зазначав, що інші письмові документи (докази), які містяться в додатку до позовної заяви - Бухгалтерська довідка про надходження коштів від відповідача та роздруківки платіжних доручень з програми "Клієнт - Банк" по платежам за 2018 - 2019 роки, не підтверджують жодних господарських правовідносин між сторонами, оскільки вказані відомості складені позивачем особисто та в причинно-наслідковому зв`язку залежать від волевиявлення останнього.

Відповідачем було зазначено суду, що посилання позивача та його представника на диспозицію ст. 625 ЦК України, стосовно того, що за порушенням строку оплати поставленого Товару, визначеному в Додатках до договору, відповідач повинен сплатити 3 відсотків річних та індекс інфляції в розмірах, які передбачені вказаними пунктами договору, не заслуговують на юридичну спроможність, оскільки у сторін по справі відсутні будь-які господарсько-договірні відносини. Також було зазначено суду, що позивач не звертався з претензією до відповідача.

Надаючи відповідь на відзив, позивачем було зазначено суду, що відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний був оплатити Товар після його прийняття за видатковими накладними, оскільки Договір поставки сторонами не був підписаний та інший строк оплати не був встановлений, отже Відповідач мав оплатити поставлений Товар не пізніше наступного дня після його прийняття.

За посиланням позивача, факт отримання товару підтверджують також роздруківки податкових накладних, до видаткових накладних, з програмного забезпечення «M.E.DOC IS», оскільки дані податкові накладні реєструвалися в Єдиному реєстрі податкових накладних за допомогою вказаного програмного забезпечення. На кожній податковій накладній проставлено статус документа «Зареєстровано в ЄРПН», що означає, що всі податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також визнання факту здійснення господарських операцій за видатковими накладними та прийняття Товару відповідачем підтверджують часткові оплати відповідача за одержаний товар в розмірі 550816,02 грн.

Позивачем зазначалось суду, що відповідачем не було надано жодних доказів щодо не отримання товару та не підписання ним видаткових накладних, крім власних суб`єктивних тверджень відповідача.

Відповідно до наданих додаткових пояснень, позивачем було зазначено суду, що за результатами експертизи вирішити поставленні питання не виявилось за можливе, відповідачем не доведено факт не отримання товару.

Відповідно до наданих додаткових пояснень, відповідачем було зазначено суду, що доказів укладання договору матеріали справи не містять, податкові накладні не засвідчують про досягнення згоди між сторонами стосовно істотних умом, у платіжних дорученнях відсутні підстави для перерахування коштів, номеру договору.

Також відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Частиною першою статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до статті 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріали справи містять видаткові накладні: №18557 від 31.12.2015р., №11172 від 20.05.2016р., №11174 від 20.05.2016р., №13975 від 08.06.2016р., №13972 від 08.06.2016р., №13976 від 08.06.2016р., №14294 від 14.06.2016р., №14296 від 14.06.2016р., №14299 від 14.06.2016р., №14300 від 14.06.2016р., №19504 від 20.09.2016р., за якими позивачем було поставлено товар на суму 954516,99 грн.

Місцевим господарським судом у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу з метою вирішення питань: Чи виконано підпис в графі «отримав(ла)» «В.В. Пламадяла В.В.» на видатковій накладній: №18557 від 31.12.2015р. особисто Пламадяла Василем Васильовичем або іншою особою? Чи виконано підпис в графі «отримав(ла)» «директор Пламадяла Василь Васильович » на видаткових накладних №11172 від 20.05.2016р., №11174 від 20.05.2016р., №13975 від 08.06.2016р., №13972 від 08.06.2016р., №13976 від 08.06.2016р., №14294 від 14.06.2016р., №14296 від 14.06.2016р., №14299 від 14.06.2016р., №14300 від 14.06.2016р., №19504 від 20.09.2016р. особисто Пламадяла Василем Васильовичем або іншою особою?

Згідно висновку експерта №22-6362 судово-почеркознавчої експертизи ОНДІСЕ, вирішення питання в категоричній формі ускладнювалось малим обсягом графічного матеріалу, який міститься у коротких досліджуваних підписах простої будови та відсутністю вільних зразків підпису Пламадяли В.В. та щодо видаткової накладної №19504 від 20.09.2016 було зазначено, що підпис визнаний непридатним для ідентифікації його виконавця.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, про неприйняття тверджень відповідача щодо не підписання ним спірних видаткових накладних, оскільки зазначені обставини належними та допустимими доказами відповідачем не доведено.

Отже, видаткові накладні, за якими відбувалась поставка товару, підписані відповідачем, що не було спростовано останнім за час розгляду справи. Видаткова накладна - це документ, що засвідчує факт переходу права власності від продавця до покупця, при цьому вказаний документ, містить вартість товару, право власності на яке переходить.

Так, отримання відповідачем поставленого товару є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити поставлений товар.

Також, враховуючи прострочення виконання зобов`язання, у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем правомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Щодо оплати відповідачем вартості товару у розмірі 550816, 02 грн. на підставі платіжних доручень, судом першої інстанції вірно враховано, що позивачем в позовній заяві та додаткових поясненнях зазначалось суду, що відповідач оплатив вартість поставленого товару частково у розмірі 550816,02 грн., а саме: 18.10.2016р. - 9720,00 грн., 23.11.2016р. - 10000,00 грн., 23.11.2016р. - 10000,00 грн., 23.11.2016р. - 10000,00 грн., 23.11.2023р. - 10000,00 грн., 24.11.2016р. - 2153,00 грн., 24.11.2016р. - 10000,00 грн., 24.11.2016р. - 10000,00 грн., 28.11.2023р. - 3949,00 грн., 28.11.2016р. - 13746,00 грн., 28.11.2016р. - 13934,02 грн., 28.11.2016р. - 33800,00 грн., 20.12.2016р. - 90000,00 грн., 17.01.2017р. - 10275,00 грн., 17.01.2017р. - 23040,00 грн., 17.01.2017р. - 116100,00 грн., 18.01.2017р. - 61200,00 грн., 21.02.2017р. - 50000,00 грн., 21.03.2018р. - 10000,00 грн., 25.01.2019р. - 14999,00 грн. 30.01.2019р. - 11800,00 грн., 30.01.2019р. - 12100,00 грн., 24.04.2019р. - 14000,00 грн.

Матеріали справи містять лише платіжні доручення від 21.03.2018р. на суму 10000,00грн., від 25.01.2019р. - 14999,00 грн., від 30.01.2019р. - 11800,00 грн., від 30.01.2019р. - 12100,00 грн., від 24.04.2019р. - 14000,00 грн.

Копії інших платіжних доручень позивачем до суду не надано, а лише за текстом позовної заяви зазначено про сплати відповідача на загальну суму 550816,02грн.

Крім того, відповідач заперечує проти зазначених позивачем обставин та зазначав, що проплат з боку нього на користь відповідача не здійснювалось.

Позивачем надано до суду адвокатський запит до Акціонерного товариства «ОТП БАНК» та з наданої інформації від банку вбачається, що при внесенні платником-фізичною особою платежу на поточний рахунок юридичної особи через касу банку, банк не вимагає надання документів для ідентифікації платника-фізичної особи у разі, якщо сума внесення дорівнює або менше за суму 15000,00 грн.

Відповідачем було надано до суду лист Державної податкової служби України від 15.09.2023р. №39982/6/15-32-78-06 з переліком рахунків Фізичної особи-підприємця Пламадяли Василя Васильовича станом з 01.01.2013 по 11.09.2023, з якого вбачається, що у відповідача були рахунки у АТ «СЕНС БАНК» та АТ «РВС БАНК».

Судова колегія вважає вірним позицію суду першої інстанції, щодо не прийняття як доказ часткової сплати боргу з боку відповідача, за отриманий товар згідно платіжних доручень від 21.03.2018 року на суму 10000, 00 грн., від 25.01.2019 року на суму 14999, 00 грн., від 30.01.2019 року на суму 11800, 00 грн., від 30.01.2019 року на суму 12100, 00 грн., від 24.04.2019 року на суму 14000, 00 грн., оскільки відсутні будь-які посилання на видаткові накладні, які покладено позивачем у підстави поданого позову, з наданих платіжних документів, за відсутністю інформації та зазначення призначення платежу з посиланням на видаткові накладні, які є предметом розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність (стаття 76 ГПК України), допустимість (стаття 77 ГПК України), достовірність (стаття 78 ГПК України) кожного доказу окремо, а також вірогідність (стаття 79 ГПК України) і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто тягар доказування лежить на сторонах.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

3 урахуванням доводів позивача та заперечень відповідача, а також враховуючи наявність доказів відповідних спростувань на підтвердження викладених позицій сторін, місцевим господарським судом вірно зазначено, що за наявними платіжними дорученнями здійснювались певні перерахувані і; коштів на виконання певних господарських операцій, поряд з цим, встановити, що такі перекази здійснювались саме відповідачем на виконання поставки, стягнення боргу щодо якої є предметом розгляду справи, судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем надані більш вірогідні докази стосовно не здійснення часткових платежів, аніж твердження позивача про протилежне, у зв`язку з чим колегією суддів платіжні доручення від 21.03.2018р. на суму 10000,00 грн., від 25.01.2019р. на суму 14999,00 грн., від 30.01.2019р. на суму 11800,00грн., від 30.01.2019р. на суму 12100,00 грн., від 24.04.2019р. на суму 14000,00 грн. - не приймаються як доказ часткової сплати боргу з боку відповідача, за отриманий товар за вказаними позивачем в позові накладними.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо застосування позовної давності.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 4, 5 статті 264 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 ЦК України).

Так, за видатковими накладними №18557 від 31.12.2015, строк позовної давності сплинув - 01.01.2019, за №11172 від 20.05.2016 - 21.05.2019, за №11174 від 20.05.2016 - 21.05.2019., за №13975 від 08.06.2016 - 09.06.2019, за №13972 від 08.06.2016 - 09.06.2019, за №13976 від 08.06.2016 - 09.06.2019, за №14294 від 14.06.2016 - 15.06.2019, за №14296 від 14.06.2016 - 15.06.2019, №14299 від 14.06.2016 - 15.06.2019, №14300 від 14.06.2016 - 15.06.2019 та за №19504 від 20.09.2016 - 21.09.2019.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ. Вказаним законом розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 до 01.10.2021 на всій території України.

Таким чином, місцевим господарським судом вірно враховано, що позивач звернувся до суду із позовом 22.07.2022 (дата формування документу в системі «Електронний суд»), однак враховуючи строки початку перебігу позовної давності та відсутність підстав для продовження строків позовної давності на строк дії карантину, звернення позивача до суду з позовними вимогами відбулась поза межами строку позовної давності, що в даному випадку є самостійною правовою підставою для відмови позивачу у задоволенню позовних вимог.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що оскільки відповідач е визнав вимоги позивача, а отже в нього відсутнє право звертатись до суду з заявою про застосування позовної давності, оскільки як встановлено даною постановою та рішенням суду першої інстанції в даній справі підтверджено отримання відповідачем поставленого товару, що є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити поставлений товар.

Щодо доводів апеляційної скарги про розподіл судових витрат за проведення експертного дослідження, колегія суддів зазначає, що статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В силу положень ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням приписів вищенаведених процесуальних норм, колегія суддів зазначає, що у зв`язку з відмовою задоволення позовних вимог, судові витрати, у тому числі за проведення експертного дослідження покладаються на позивача.

Доводи скаржника про ухвалення господарським судом рішення з порушенням норм процесуального права та нез`ясування усіх обставин, що мають значення для справи у зв`язку з чим викладені у ньому висновки не відповідають дійсним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 у справі № 916/1692/22 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний тест постанови складено 15.04.2024.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир