РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.04.2024Справа № 910/19049/23

За позовомДержавного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон"
доДержавного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "Ндіпроектреконструкція"
простягнення 39798,12 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне спеціалізоване підприємство "Об`єднання "Радон" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "Ндіпроектреконструкція" про стягнення 39798,12 грн, з яких 23490,00 грн попередньої оплати, 8611,77 грн інфляційних втрат, 1729,89 грн 3% річних, 4322,16 грн пені, 1644,30 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду №1/п/21 на проведення проектно-вишукувальних робіт від 30.04.2021 в частині виконання відповідачем робіт у встановлений цим правочином строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.01.2024 судом відкрито провадження у справі №910/17182/23; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом в електронній формі до електронного кабінету відповідача за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля) та була отримана відповідачем 02.01.2024, що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.01.2024 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 між Державним спеціалізованим підприємством "Об`єднання "Радон" (замовник) та Державним підприємством "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "Ндіпроектреконструкція" (підрядник) було укладено договір підряду №1/п/21 на проведення проектно-вишукувальних робіт (договір), згідно умов якого підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектно-кошторисну документацію стадії РП по об`єкту: "Прокладання трубопроводу газопостачання низького тиску на ПЗРВ ЦВМ за адресою: м.Київ, вул.Комунальна, 1" (за кодом ДК 021:2015 (СРV) 71320000-7 - Послуги з інженерного проектування), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи (надалі-роботи). Зміст та обсяг роботи в цілому та по етапах (розділах) визначається узгодженими сторонами завданням на проектування (додаток №1 до договору) та кошторисом (додаток №2 до договору), які є невід`ємною частиною даного договору (п.п.1.1, 1.2 договору).

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договору сторони погодили, що термін виконання робіт за договором визначається календарним планом (додаток №3), який є невід`ємною частиною цього договору. Датою завершення робіт підрядником вважається дата прийняття замовником готової проектної документації згідно з накладною та актом передачі-приймання виконаних робіт. Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021.

Ціна договору становить 46980,00 грн, в тому числі ПДВ - 7830,00 грн, згідно з кошторисом (додаток №2 до договору). До початку виконання робіт замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 50% від ціни договору, що становить 23490,00 грн, в тому числі ПДВ 3915,00 грн, протягом 3-х банківських днів з дати підписання договору та отримання оригіналу рахунку. Решта грошових коштів в розмірі 23490,00 грн, в тому числі ПДВ 3915,00 грн, замовник сплачує підряднику протягом 5-ти банківських днів з дати підписання акту передачі-приймання виконаних робіт. Кошторис за договором є твердим (п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4 договору).

Замовник зобов`язується, зокрема, своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату в порядку, передбаченому договором, а підрядник зобов`язується, зокрема, виконувати роботи згідно з умовами договору в терміни, передбачені в договорі (п.п.6.1, 6.1.1, 6.3, 6.3.5 договору).

Згідно підписаного між сторонами календарного плану (додаток№3 до договору) строк виконання проектних робіт визначено до 30.06.2021.

Відповідно до платіжної інструкції №371 від 07.05.2021 позивачем сплачено відповідачу 23490,00 попередньої оплати за договором.

14.02.2023 позивачем на адресу відповідача направлено претензію №1.1-1.11/226-23 від 14.02.2023 з вимогою про повернення суми попередньої оплати у розмірі 23490,00 грн.

Однак відповідач відповіді на вказану претензію не надав, заборгованість не оплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Статтею 887 Цивільного кодексу України передбачено за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до приписів ч.1 ст.843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 889 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, в тому числі, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

За змістом ст.890 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний, зокрема, передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого позивач доручив та зобов`язався прийняти та оплатити, а відповідач взяв на себе зобов`язання розробити за завданням позивача проектно-кошторисну документацію стадії РП по об`єкту: "Прокладання трубопроводу газопостачання низького тиску на ПЗРВ ЦВМ за адресою: м.Київ, вул.Комунальна, 1".

Строк виконання таких робіт був погоджений між сторонами до 30.06.2021 у календарному плані до договору.

На виконання умов п.3.2 договору позивачем сплачено відповідачу 23490,00 попередньої оплати, що підтверджується платіжною інструкцією №371 від 07.05.2021.

Однак, відповідач роботи, які передбачені договором у погоджений між сторонами строк не виконав. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Строк дії укладеного між сторонами правочину закінчився 31.12.2021, у зв`язку з чим щодо позовних вимог про стягнення 23490,00 грн попередньої оплати, суд зазначає наступне.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, згідно з якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Системний аналіз положень ст.ст.11, 177, 202, 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідно до приписів ст.1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже із врахуванням того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання відповідачем робіт за договором, а укладений між сторонами правочин припинив свою дію внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, то підстава для утримання грошових коштів, які були оплачені позивачем в якості попередньої оплати, відпала, внаслідок чого позовні вимоги про стягнення з відповідача 23490,00 грн визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 (провадження №12-15гс19). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Проте зазначеного господарські суди попередніх інстанцій не врахували, у зв`язку з чим суди дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, не застосувавши до спірних правовідносин правову норму, яка, як вважали суди, мала бути застосована.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат на суму 8611,77 грн за період з липня 2021 року по листопад 2023 року та 3% річних у розмірі 1729,89 грн за період з 01.07.2021 по 13.12.2023, суд зазначає наступне.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

За змістом ст.ст.509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з відповідною вимогою про повернення сплачених коштів 14.02.2023, у зв`язку з чим відповідач повинен був повернути попередню оплату згідно ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України у строк до 21.02.2023.

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем обов`язку з повернення попередньої оплати у строк, який передбачений чинним законодавством України, то вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є законними, обґрунтованими та такими, що за розрахунком суду підлягають задоволенню частково, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 569,55 грн за період з 22.02.2023 по 13.12.2023 та інфляційні втрати на суму 659,01 грн за період з березня 2023 року по листопад 2023 року.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені за порушення строку виконання робіт на суму 4322,16 грн за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 та 7% штрафу у розмірі 1644,30 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У ч.2 ст.231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем обов`язку з виконання робіт у строк, який погоджений контрагентами в договорі, позивач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за порушення строку виконання робіт на суму 4322,16 грн за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 та 7% штрафу у розмірі 1644,30 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "Ндіпроектреконструкція" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 04653199) на користь Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон" (03083, місто Київ, Пирогівський Шлях, будинок 50, ідентифікаційний код 43068161) 23490 (двадцять три тисячі чотириста дев`яносто) грн 00 коп. попередньої оплати, 3% річних у розмірі 569 (п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 55 коп., інфляційні втрати на суму 659 (шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 01 коп., 4322 (чотири тисячі триста двадцять дві) грн 16 коп. пені, 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн 30 коп. штрафу та судовий збір у розмірі 2069 (дві тисячі шістдесят дев`ять) грн. 41 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова