УХВАЛА

15 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 902/975/21

cправа № 902/975/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т. М.

розглянувши заяву ОСОБА_1

про відвід судді Бакуліної С. В.

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник)

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024

за позовом ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 )

до:

1) ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ),

2) ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ),

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія "Торговець цінними паперами «Реєстр-Консалтинг» (далі - ТОВ «Реєстр-Консалтинг»),

4) Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк»),

5) Приватного акціонерного товариства «Вінницьке обласне підприємство автобусних станцій 10599» (далі - ПрАТ «Вінницьке обласне підприємство автобусних станцій 10599»)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування із чужого незаконного володіння простих бездокументарних іменних акцій та зобов`язання вчинити дії,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

До Верховного Суду через поштовий зв`язок 19.02.2024 звернувся з касаційною скаргою ОСОБА_1 , який визначив свій правовий статус у відповідності до змісту касаційної скарги: «особа, яка не брала участі у розгляді справи та подає касаційну скаргу» на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2024 у справі № 902/975/21.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 склад колегії суддів у справі №902/975/21 визначено: Мамалуй О.О. - головуючий суддя, Кролевець О.А., Баранець О.М.

Ухвалою Верховного Суду від 07.03.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, а скаржнику надано строк для усунення недоліків скарги, зазначених у вказаній ухвалі.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 26.03.2024 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 902/975/21 у зв`язку з відпусткою судді Кролевець О. А.

Відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду згідно з протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 26.03.2024 склад колегії суддів у справі №902/975/21 визначено: Мамалуй О. О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.

Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2024 у справі №902/975/21 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 у справі №902/975/21 та ухвалено здійснити перегляд судового рішення в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

До Верховного Суду від представника ОСОБА_1 10.04.2024 надійшла заява про відвід судді Бакуліної С. В. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 у справі №902/975/21 з посиланням на пункти 4 та 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Заява про відвід обґрунтована тим, що у справі № 902/1076/21, яка перебуває на розгляді у Верховному Суді за скаргою ОСОБА_1 , ухвалою від 30.01.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі суддів Бакуліної С. В., Кібенко О. Р. та Студенця В. І. з посиланням на те, що у розгляді кожної судової справи має бути досягнутий баланс між незалежністю суддів та загальним сприйняттям їх судового рішення як такого, що прийняте неупереджено. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

За твердженням заявника, здійснення досудового розслідування за фактом втручання у діяльність суддів Бакуліної С. В., Кібенко О. Р., та Студунця В. І., при розгляді ними справ за позовами ОСОБА_2 (справи № 902/975/21 та №902/1076/21), а також звернення ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя із дисциплінарною скаргою щодо суддів Бакуліної С. В. та Студенця В. І. , розгляд якої не завершений, свідчать про наявність сумнівів у об`єктивності та неупередженості судді Бакуліної С. В. при розгляді нею касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2023 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення господарського суду Вінницької області у справі № 902/1076/21. Наразі ж у справі №902/975/21 за результатами повторного автоматизованого розподілу, який відбувся 26.03.2024, суддя Бакуліна С.В. обрана суддею-учасником колегії для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на аналогічну ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважає, що у справі № 902/975/21 існують ці ж обставини, що і у справі № 902/1076/21 і вони свідчать про наявність сумнівів у об`єктивності та неупередженості судді Бакуліної С. В., а відтак суддя Бакуліна С. В. підлягає відводу від розгляду і цієї касаційної скарги ОСОБА_1 у справі №902/975/21, на підставі пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Обґрунтовуючи підставу для відводу судді Бакуліної С.В., передбачену пунктом 4 частини першої статті 35 ГПК України (порушено порядок визначення судді для розгляду справи) заявник зазначає, що згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2024 у автоматизованому розподілі брали участь лише двоє суддів: Студенець В. І. та Бакуліна С. В., що на думку заявника, як суддя Бакуліна С.В., так і суддя Студенець В.І. мали б бути виключені з автоматизованого розподілу, оскільки до 29.08.2023 вони разом із суддею Кібенко О. Р. здійснювали розгляд справи №902/975/21 і у зв`язку із задоволенням відводу головуючій судді Кібенко О. Р. вони також були замінені іншими суддями.

Також ОСОБА_1 звертає увагу, що під час розгляду справи № 902/975/21 за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Торговець цінними паперами «Реєстр-Консалтинг» на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 02.03.2023, суддею Бакуліною С. В. було подано заяву про самовідвід, яка була мотивована тим, що під час її визначення для розгляду даної справи мало місце її штучне залучення до участі у справі з порушенням порядку визначення складу суду, а дії щодо заміни складу суду викликають сумніви в їх послідовності. Вказана заява була розглянута ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.08.2023 № 902/975/21 і у її задоволенні було відмовлено, з чим суддя Бакуліна С. В. не погодилася і виклала окрему думку. Враховуючи, що за подібних умов, коли мали місце маніпуляцїї з автоматизованим розподілом тієї самої справи, суддя Бакуліна С. В. визнавала факт наявності підстав для її відводу від її розгляду, однак наразі вона таких підстав не вбачає, що свідчить про непослідовність вже самої судді Бакуліної С. В. , а відтак і про чергове підтвердження її небезсторонності та необ`єктивності.

Ухвалою Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 902/975/21 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бакуліної С. В. від розгляду справи № 902/975/21 визнано необґрунтованою. Передано матеріали справи №902/975/21 на автоматичний розподіл для визначення судді з розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Бакуліної С. В.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2024 для розгляду заяви про відвід судді (суддів) Верховного Суду у справі №902/975/21 у випадку, коли суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, визначено суддю Верховного Суду Малашенкову Т. М.

Суд, розглядаючи заяву про відвід, виходить з нижче наведеного.

Положеннями частин першої та другої статті 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відтак, Суд під час розгляду заяви про відвід, ураховуючи положення статті 39 ГПК України виходить з того, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Суд також виходить з того, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимогами змісту статей 35, 36 ГПК України визначено підстави для відводу, (самовідводу) судді.

Щодо доводів заявника про порушення порядку визначення судді для розгляду справи № 902/975/21 Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Порядок визначення суддів для розгляду справ врегульовано наступними нормативними актами.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Частинами першою, другою, третьою та десятою статті 32 ГПК України встановлено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач. Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду. Для кожної постійної колегії суддів збори суддів відповідного суду визначають резервних суддів строком на один рік. Якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою з числа резервних суддів.

Згідно з частинами четвертою та восьмою статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом.

Отже, судді не мають жодного відношення до формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, законодавець передбачив формування колегії суддів для розгляду справ у касаційному суді, із залученням резервних суддів, виключно автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності.

Заступником керівника Апарату - керівник секретаріату Касаційного господарського суду на службову записку від 15.04.2024 судді Малашенкової Т. М. щодо надання інформації про здійснення повторного автоматизованого розподілу касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 902/975/21 повідомлено, що:

« 21.02.2024 зареєстровано касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 у справі № 902/975/21, і згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 її передано колегії суддів у складі: суддя Мамалуй О. О. - головуючий (доповідач), судді Кролевець О. А., Баранець О. М.

На виконання розпорядження Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - КГС ВС) від 26.03.2024 № 32.2-01/513 (підстава: службова записка судді-доповідача Мамалуя О. О.) здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 902/975/21 у зв`язку з відпусткою судді Кролевець О. А.

Під час повторного автоматизованого розподілу судової справи № 902/975/21 враховували таке.

Абзацом другим частини десятої статті 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено: якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється з числа резервних суддів.

Аналогічні норми містяться у підпункті 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями, далі - Положення), та абзаці третьому пункту 3.2, пункті 3.4 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді (далі - Тимчасові засади).

Положеннями ГПК України регламентовано: справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду (частина друга статті 32); для кожної постійної колегії суддів збори суддів відповідного суду визначають резервних суддів строком на один рік (частина десята статті 32)

Рішенням зборів суддів КГС ВС від 08.01.2024 № 1 (зі змінами, внесеними рішенням від 09.01.2024 № 3) затверджено персональний склад постійних колегій суддів у складі судових палат, у тому числі судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів, зокрема сформовано колегію суддів у складі Баранця О. М., Кролевець О. А., Мамалуя О. О.

Рішенням зборів суддів КГС ВС від 08.01.2024 № 2 (зі змінами, внесеними рішенням від 09.01.2024 № 4) визначено резервних суддів строком на один рік. Зокрема, резервними суддями для колегії суддів у складі Баранця О. М., Кролевець О. А., Мамалуя О. О. є Бакуліна С. В., Губенко Н. М., Кондратова І. Д., Студенець В. І.

Відповідно до наказів голови КГС ВС надано відпустку:

судді Кролевець О. А. - з 25.03.2024 до 29.03.2024 (наказ від 15.03.2024 № 97-кв);

судді Кондратовій І. Д. - з 25.03.2024 до 29.03.2024 (наказ від 19.03.2024 № 76-к);

судді Губенко Н. М. - з 25.03.2024 до 29.03.2024 (наказ від 19.03.2024 № 104-кв).

Отже, під час повторного автоматизованого розподілу судової справи № 902/975/21 вибір суддів відбувався з визначених рішенням зборів суддів ГКС ВС резервних суддів Студенця В. І та Бакуліної С. В., оскільки резервні судді Кондратова І. Д. та Губенко Н. М. перебували у відпустці.

З огляду на викладене повторний автоматизований розподіл у справі № 902/975/21 здійснювався з урахуванням ГПК України, Положення, Тимчасових засад та рішень зборів суддів КГС ВС».

Отже, за наведених вище приписів та відповіді заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду на службову записку від 15.04.2024 убачається, що склад колегії суддів Верховного Суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі №902/975/21 сформовано за приписами ГПК України, Положення, Тимчасових засад та рішень зборів суддів КГС ВС.

Таким чином, 26.03.2024 повторний автоматизований розподіл судової справи № 902/975/21 між суддями відбувся з числа резервних суддів даної колегії, а саме: Бакуліна С.В. та Студенець В.І., з дотриманням наведених вище вимог та судді не мають жодного відношення до формування складу суду для розгляду конкретної справи.

Доводи скаржника про те, що судді Бакуліна С. В. і Студенець В. І. мали б бути виключені з автоматизованого розподілу у зв`язку із задоволенням відводу головуючій судді Кібенко О. Р. при попередньому розгляді даної справи, є безпідставними та власним тлумаченням норм, оскільки у даній справі відсутні рішення про відвід суддів Бакуліної С. В. і Студенця В.І., а в силу приписів статті 32 ГПК України визначення в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач. Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду. Для кожної постійної колегії суддів збори суддів відповідного суду визначають резервних суддів строком на один рік. Якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою з числа резервних суддів.

Суд наголошує, що в силу імперативних приписів Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (стаття 15), ГПК України (стаття 32), судді не мають жодного відношення до формування складу суду для розгляду конкретної справи.

Суд також звертає увагу, що подана суддею Бакуліною С. В. заява про самовідвід під час розгляду справи № 902/975/21 за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Торговець цінними паперами «Реєстр-Консалтинг» на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 02.03.2023, вже розглянута Верховним Судом і ухвалою від 15.08.2023 в її задоволенні відмовлено. При цьому ні обставина подачі суддею Бакуліною С. В. заяви про самовідвід при попередньому розгляді даної справи (за наявності ухвали про відмову в самовідводі), ні наявність окремої думки щодо розгляду її самовідводу, не свідчать про порушення порядку визначення судді для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 у справі №902/975/21 за наведених вище обставин.

Отже, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бакуліної С. В. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 №902/975/21, суд дійшов висновку, що наведена заявником підстава відводу, як порушення порядку визначення судді для розгляду справи, не підтвердилась, оскільки автоматизованою системою документообігу здійснювався авторозподіл та касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 №902/975/21 передано колегії суддів: Мамалуй О. О. - головуючий (доповідач), Бакуліна С. В., Баранець О. М. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи № 902/975/21 між суддями від 26.03.2024, який (авторозподіл) здійснено на виконання розпорядження Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 № 32.2-01/513 (підстава: службова записка судді-доповідача Мамалуя 0. 0.) у зв`язку з відпусткою судді Кролевець О. А. та який відбувся з числа резервних суддів даної колегії, а саме: Бакуліна С.В. та Студенець В.І., з дотриманням наведених вище вимог, а тому заявлений відвід у цій частині є безпідставним та наявні підстави для відмови в його задоволенні.

Що стосується заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бакуліної С.В. на підставі пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини 1 статті 35 ГПК України, чинним законодавством не визначено і тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, належить саме до повноважень Верховного Суду.

Приписами частин другої, третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, зокрема, судді може бути заявлено відвід учасниками справи; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Конвенція та рішення Європейського суду з прав людини Верховний Суд застосовує у даній справі як джерело права з огляду на частину першу статті 3, частин першої, другої, четвертої статті 11 ГПК України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" .

Стаття 6 Конвенція вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім».

Отже, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ) безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб ( рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; «Мікаллеф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], § 93).

ЄСПЛ у своїй практиці визначив критерії оцінки безсторонності та розрізняє:

i) суб`єктивний, тобто спробу встановити переконання або особистий інтерес певного судді у даній справі;

ii) об`єктивний, тобто встановити, чи суддя надав достатні гарантії, які виключали б будь-які правомірні сумніви з цього приводу («Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; «Пірсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium), § 30; «Грівз проти Сполученого Королівства» (Grieves v. the United Kingdom) [ВП], § 69; «Моріс проти Франції» (Morice v. France) [ВП], § 73).

Відтак, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У рамках суб`єктивного критерію ЄСПЛ завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, рішення ЄСПЛ § 119; «Хаушільдт проти Данії» (Hauschildt v. Denmark), § 47).

Межа між цими двома критеріями не є герметичною, оскільки не лише сама поведінка судді може, з точки зору зовнішнього спостерігача, породити об`єктивно виправдні сумніви у його неупередженості (об`єктивний підхід), але й може свідчити про його особисте переконання (суб`єктивний підхід). Тому застосування одного з цих критеріїв, або ж обох, залежатиме від конкретних обставин, пов`язаних із спірною поведінкою (рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], §§ 119 і 121 заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ).

Щодо виду необхідних доказів, то, наприклад, ЄСПЛ намагався перевірити обґрунтованість тверджень про те, що суддя виявляв будь-яку ворожість або, керуючись особистими мотивами, добився того, що справа була призначена саме йому (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), § 25).

Хоча іноді важко навести докази на спростування презумпції особистої безсторонності судді, проте вимога об`єктивної безсторонності надає додаткову важливу гарантії. Суд визнає складність встановлення порушення статті 6, спричинене особистою упередженістю, і тому у переважній більшості випадків застосовує об`єктивний підхід (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП] заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 119; «Моріс проти Франції» (Morice v. France) [ВП], § 75).

Суд зважує на те, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26.10.1984, Series А, N 86).

З аналізу підпункту 5 частини першої статті 35 ГПК України та статті 6 Конвенції суд висновує, що не встановлюється вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді за підпунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Відтак, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Верховний Суд зважаючи на те, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Посилання заявника на ухвалу Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №902/1076/21 про задоволення відводу не може кваліфікуватись та оцінюватись як підстава для відводу у цій справі.

Суд також звертається до рішення ЄСПЛ у справі («А.К. проти Ліхтенштейну» (A.K. v. Liechtenstein), § 68) в якому Суд висловився з приводу процедури вирішення скарг щодо упередженості, Суд, зокрема, визнав, що участь суддів у прийнятті рішення щодо оскарження проти одного з їхніх колег може вплинути на неупередженість кожного із оскаржених суддів, якщо проти них були висунуті однакові скарги. Однак Суд вважає, що така процедура не вплинула на неупередженість відповідних суддів у конкретних обставинах справи, в якій заявник ґрунтував свої клопотання щодо упередженості на загальних та абстрактних, майже однакових підставах, не посилаючись на конкретні, матеріальні факти, які могли б виявити особисту ворожість чи неприязнь до нього. У цьому контексті він зазначив, що виключення всіх оскаржуваних суддів з процесу прийняття рішень щодо цих скарг паралізувало б усю судову систему.

Оскільки питання наявності та обґрунтованості підстав для відводу у справі №902/1076/21 вирішувалось за конкретною заявою у конкретно означених у справі №902/1076/21 обставинах та обґрунтувань, і залежали від їх підтвердження та наявності саме з мотивів і міркувань наведених Судом у цій ухвалі, тому вона не може бути підставою для відводу у іншій справі навіть за участю тих же сторін.

Що ж до наявності дисциплінарної скарги, поданої ОСОБА_4 щодо суддів Бакуліної С. В. та Студенця В. І. до Вищої ради правосуддя, то Суд виходить з того, що, чинним законодавством не передбачено жодних обмежень щодо права будь-якої особи на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, в тому числі і щодо звернення осіб із дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи.

Звертаючись до Вищої ради правосуддя з дисциплінарною скаргою, особа відповідно до вимог частини другої статті 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на власний розсуд визначає конкретні відомості, які, на її переконання, могли б свідчити про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді, та вказує фактичні дані (свідчення, докази), що, на його думку, підтверджують зазначені у дисциплінарній скарзі відомості.

Отже, написання та подання дисциплінарної скарги не є беззаперечними доказами наявності у діях судді (чи суддів) ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді, адже особа лише на власний розсуд визначає конкретні відомості, які, на її переконання, могли б свідчити про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, а тому не є і обставиною та/чи доказом особистої не безсторонності судді Бакуліної С.В. та/чи бути іншою обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді з підстав наведених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Отже наведені вище доводи не є іншими обставинами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Бакуліної С.В. чи доказами такої обставини, а відтак бути підставою відводу, передбаченою у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що заявником не у цій частині не наведено аргументовано обґрунтованих підстав вважати суддю Верховного Суду Бакуліну С. В. упередженою чи необ`єктивною, або вважати, що вона прямо або опосередковано заінтересована в результаті розгляду справи, оскільки не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами, як і те, що наведена заявником підстава відводу, як порушення порядку визначення судді для розгляду справи, не підтвердилась.

Щодо твердження заявника про те, що триває досудове розслідування за фактом втручання у діяльність суддів Бакуліної С. В., Кібенко О. Р., та Студенця В. І., які на його думку, свідчать про наявність сумнівів у об`єктивності та неупередженості судді Бакуліної С. В. при розгляді нею касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 902/1076/21, суд виходить з такого.

За практикою ЄСПЛ є два випадки, у яких може постати питання щодо недостатньої безсторонності суду («Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], § 121):

i.) перший, функціонального характеру, стосується, наприклад, виконання однією особою різних функцій в межах судового провадження, або ієрархічні чи інші зв`язки між цією та іншою особою в межах того ж провадження;

ii.) другий має особистий характер і є наслідком поведінки судді у конкретній справі.

Випадки структурної відсутності безсторонності конкретного суду в цілом було у справі «Боян Господінов проти Болгарії» (Boyan Gospodinov v. Bulgaria, §§ 5460), в якій кримінальний суд, який судив заявника в кримінальному провадженні, одночасно був відповідачем в окремому цивільному провадженні щодо завданої шкоди, розпочатому заявником.

Аналогічно, ЄСПЛ розглянув питання про дотримання принципу безсторонності у ряді справ, що стосуються передбачуваної зневаги заявника до суду, в яких той самий суддя прийняв рішення про притягнення до відповідальності, вирішив питання, що виникають у зв`язку з поведінкою заявника, визначив його винність і наклав санкцію. Суд підкреслив, що в такій ситуації змішання ролей між скаржником, свідком, прокурором та суддею може самоочевидно викликати об`єктивно обґрунтовані побоювання щодо відповідності провадження до укоріненого принципу, що ніхто не повинен бути суддею у власній справі, а отже, щодо неупередженості судового засідання («Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], § 126128; «Сломка проти Польщі» (Sіomka v. Poland), §§ 44-51; «Делі проти Республіки Молдова»* (Deli v. the Republic of Moldova), § 43).

Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради 00Н від 27.07.2006 № 2006/23, визначають, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії' від 26.10.1984, А, N 86).

Оцінюючи факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом втручання у діяльність суддів, зокрема, судді Бакуліної С.В. під час здійснення правосуддя у цій справі з метою перешкодити виконанню службових обов`язків за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 376 Кримінального кодексу України та досудове розслідування кримінального провадження якого триває у контексті умов для такого внесення, про які зазначає заявник, Суд виходить з того, що право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватися безсторонністю судді, а вимога об`єктивної безсторонності надає додаткову важливу гарантії. Суд зважує на те, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26.10.1984, Series А, N 86).

Таким чином, довод щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом втручання у діяльність суддів, зокрема, судді Бакуліної С. В. при розгляді справи №902/975/21, ураховуючи вищевикладені міркування та пункт п`ятий частини першої статті 35 ГПК України, рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії', від 26.10.1984, А, N 86, Бангалорські принципи та висновок Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи, хоч і не наведено аргументовано обґрунтованих підстав вважати суддю Верховного Суду Бакуліну С.В., що вона прямо або опосередковано заінтересована в результаті розгляду даної справи за цієї скаргою, втім з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін, інших учасників судового процесу та громадськості щодо неупередженості та об`єктивності судді Верховного Суду Бакуліної С.В., та забезпечення довіри до судової влади в Україні, Верховний Суд дійшов до висновку про задоволення заявленого ОСОБА_1 відводу судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Бакуліної С. В. від розгляду справи № 902/975/21.

Керуючись статтями 35, 39, 234, 235 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бакуліної С. В. від розгляду справи № 902/975/21 задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова