ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/380/24

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Павловій О.В.,

розглянувши справу № 916/380/24

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шинкевич Олени Святославівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 66 696,53 грн;

представники сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Департамент комунальної власності Одеської міської ради, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шинкевич Олени Святославівни, в якому просить стягнути з відповідача 66 696,53 грн, з яких: 6 112,73 грн заборгованості з орендної плати; 60 583,80 грн неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди.

В обґрунтування позову посилається на наявність у відповідача заборгованості з орендної плати за Договором оренди № 176/20 від 31.01.2020, за період з 01.10.2021 по 02.02.2021, а також на порушення відповідачем зобов`язання з повернення об`єкта оренди після закінчення строку дії договору, у зв`язку з чим в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України позивачем нараховано відповідачу неустойку за період з 03.02.2022 по 22.06.2023.

Ухвалою від 05.02.2024 позовну заяву (вх. № 398/24 від 31.01.2024) Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду правильного РНОКПП відповідача згідно даних Реєстру.

09.02.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 14.02.2024 позовну заяву (вх. № 398/24 від 31.01.2024) Департаменту комунальної власності Одеської міської ради прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/380/24, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.03.2024, запропоновано сторонам подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання до суду.

13.03.2024 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про перенесення судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи. Матеріали справи було надано представнику відповідача для ознайомлення в день надходження клопотання (13.03.2024).

Протокольною ухвалою від 13.03.2024 судове засідання відкладено на 01.04.2024.

01.04.2024 представник відповідача у судовому засіданні просив оголосити перерву та надати час для оформлення та подання письмових пояснень по справі. Суд протокольною ухвалою від 01.04.2024 задовольнив вказане клопотання та відклав судове засідання на 10.04.2024.

08.04.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, в якому представник також просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву та пояснень по справі не скористався, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

10.04.2024 судом складено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

31.01.2020 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Шинкевич Оленою Святославівною як орендарем укладено Договір оренди № 176/20 нежитлового приміщення, у відповідності з яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове підвальне приміщення загальною площею 81,7 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Красний (пров. Червоний), 7-А.

Пунктом 1.3. вказаного договору визначено строк його дії: з 31.01.2020 по 31.12.2022.

Нежитлове приміщення передано відповідачу за Актом прийому-передачі від 31.01.2020 (а.с. 9).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.09.2021 у справі № 916/655/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2022, позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено, розірвано договір оренди № 176/20 від 31.01.2020 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем Шинкевич Оленою Святославівною та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, виселено Фізичну особу-підприємця Шинкевич Олену Святославівну з нежитлового підвального приміщення, загальною площею 81,7 кв.м., що розташоване за адресою: пров. Красний (Червоний), 7-А на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, Договір оренди нежитлового приміщення № 176/20 від 31.01.2020, укладений між Фізичною особою-підприємцем Шинкевич Оленою Святославівною та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, є розірваним з 03.02.2022.

Предметом справи, що розглядається (№ 916/380/24) є вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у сумі 6 112,73 грн, нарахованої за період з 01.10.2021 по 02.02.2022, а також стягнення 60 583,80 грн неустойки за порушення обов`язку з повернення об`єкта оренди, нарахованої в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України, за період з 03.02.2022 по 22.06.2023.

Щодо стягнення заборгованості по орендній платі.

У п. 2.2. договору встановлено, що за орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць, 1 094,33 грн (без ПДВ) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно п. 2.4. Договору, Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Перевіривши запропонований позивачем розрахунок заборгованості відповідача по орендній платі за період з 01.10.2021 по 02.02.2022, який вважається правильним та обґрунтованим, з урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів сплати відповідачем заборгованості за вказаний період та з огляду на те, що відповідачем наявність спірної заборгованості не спростовано, суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Шинкевич Олени Святославівни 6 112,73 грн заборгованості з орендної плати.

Щодо неустойки.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду).

Статтею 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Як вказав позивач, відповідач не повернув Об`єкт оренди добровільно, тому його було виселено шляхом проведення виконавчих дій.

Так, 22.06.2023 відповідача було виселено з об`єкта оренди нежитлового підвального приміщення загальною площею 81,7 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Красний (пров. Червоний), 7-А, про що державним виконавцем складено відповідний акт (а.с. 18).

Пунктом 4.10. Договору оренди встановлено у випадку припинення дії даного договору, у зв`язку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору, орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати з урахуванням щомісячного індексу інфляції по день підписання акту приймання-передачі приміщення.

Частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

До предмета доказування при вирішенні спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди входять обставини, пов`язані невжиттям орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин, за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисним ухиленням орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утриманням орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджанням орендарем у доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутністю з боку орендодавця бездіяльності та невчиненням ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1806/17, Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі № 910/20370/17.

В даному випадку судом встановлено, що відповідач був обізнаний про те, що Договір оренди нежитлового приміщення № 176/20 від 31.01.2020 є розірваним з 03.02.2022.

Про вказані обставини, зокрема, свідчить оскарження відповідачем в апеляційному порядку рішення Господарського суду Одеської області від 27.09.2021 у справі № 916/655/21, яким розірвано Договір № 176/20 від 31.01.2020.

Відтак, у відповідача виник обов`язок повернути орендоване майно. Проте, Фізична особа-підприємець Шинкевич Олена Святославівна не виконала свій обов`язок щодо повернення орендованого майна та оформлення повернення наймачем орендованого майна шляхом підписання акта приймання-передачі нерухомого майна після припинення договору оренди.

Доказів виконання вказаного обов`язку відповідач суду не надав, доказів вчинення орендодавцем (Департаментом комунальної власності Одеської міської ради) дій, спрямованих на ухилення від прийняття об`єкта оренди від орендаря після припинення договору, або ухилення орендодавця від підписання акта приймання-передачі майна матеріали справи також не містять, і відповідачем такі докази до суду не подавались.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна.

Господарський суд, перевіривши розрахунок неустойки, нарахованої Департаментом за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 60 583,80 грн за період з 03.02.2022 по 22.06.2023, погоджується із ним, оскільки останній виконано у відповідності з вимогами чинного законодавства України, а відтак суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених Департаментом позовних вимог до Фізичної особи-підприємця Шинкевич Олени Святославівни у названій частині.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам учасників справи, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ) до Фізичної особи-підприємця Шинкевич Олени Святославівни ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 66 696,53 грн задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шинкевич Олени Святославівни ( АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ) 6 112,73 грн заборгованості з орендної плати; 60 583,80 грн неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди, 3 028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 10 квітня 2024 р. Повний текст рішення складено та підписано 15 квітня 2024 р.

Суддя Р.В. Волков