ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/438/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи № 916/438/24 за позовом Фермерського господарства "Вишневий сад" (63754, Харківська область, Куп`янський район, с. Лісна Стінка, вул. Скрипника, буд. 16, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІНВЕСТ ПІВДЕНЬ 2022" (65007, Одеська область, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 66, офіс 1, )

про стягнення 233 296,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Вишневий сад" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІНВЕСТ ПІВДЕНЬ 2022" про стягнення 233 296,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2024р. за даним позовом було відкрито провадження у справі № 916/438/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч.4 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

05.03.2024 року до суду надійшла заява про вступ у справу представника відповідача. Заява була задоволена, представника було залучено в якості представника відповідача та надано доступ до електронної справи № 916/438//24.

Проте відповідач станом на 08.04.2024р. своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

09.08.2023р. між Фермерським господарством "Вишневий сад" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІНВЕСТ ПІВДЕНЬ 2022" укладено договір поставки № 09-08/1 (далі Договір 1).

Відповідно до умов Договору № 1, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець - прийняти й оплатити Товар українського походження-пшеницю врожаю 2023 року на умовах та в порядку, визначених Договором №1 в кількості 125 т (+-2%).

Згідно з Договором №1, вартість Товару становить 4500 грн. з ПІДВ за 1 тону.

Згідно з п.2.3 Договору № 1, поставка Товару здійснюється автомобільним або залізничним транспортом за згодою Покупця. Датою поставки Товару вважається дата прийняття Товару уповноваженим співробітником Покупця згідно з товарно-транспортною накладною та/або залізничною накладною.

Попередня оплата за Товар повинна здійснюватися Відповідачем у розмірі 86% від вартості підготовленої до відвантаження партії Товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку Постачальника протягом 2-х банківських днів від дати отримання рахунку - фактури, виставленого на 100% вартості Товару, відповідно до Договору №1, із зазначенням точної кількості та ціни Товару.

Відповідно до п.3.1.1 Договору № 1, остаточний розрахунок за поставлений Товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку Постачальника протягом 2-х банківських днів від дати отримання документів, а саме:

Пунктом 3.1.1. Договору № 1 узгоджено, що з товаром Постачальник надає Покупцю: видаткові накладні, виписані на 100% вартості поставленого Товару згідно Договору № 1, із зазначенням номеру та дати цього Договору №1; товарно-транспортні накладні на 100% вартості поставленого Товару; податкові накладні на 100% вартості поставленого Товару, складені в електронній формі у порядку, передбаченому Податковим кодексом України з відповідним заповненням всіх обов`язкових реквізитів податкової накладної та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних; квитанції №l з підтвердженням факту реєстрації електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних.

Згідно пункту 3.2 Договору №1 обов`язок Відповідача по оплаті за Товар вважається виконаним з моменту дати списання грошових коштів з його поточного рахунку.

Позивач надіслав Відповідачу рахунок №l від 18.08.2023 на 121,19 тн пшениці на загальну суму 545 355,22 грн.

На виконання умов договору Постачальник здійснив поставку Товару, про що свідчать підписані сторонами накладні на Товар та товарно-транспортні накладні:

- №1 від 22.08.2023 щодо поставки пшениці в кількості 24.297 тн на загальну суму 109 336,55 грн (в т.ч. ПДВ-13 427,3 грн) та товарно - транспортна накладна №l від 22.08.2023;

- №2 від 23.08.2023 щодо поставки пшениці в кількості 24,287 тн на загальну суму 109 291,55 грн (в т.ч. ПДВ-13 421,77 грн) (додаток 10) та товарно-транспортна накладна №2 від 23.08.2023;

- №3 від 23.08.2023 щодо поставки пшениці в кількості 24,350 тн на загальну суму 109 575,04 грн (в т.ч. ПДВ-13 456,58 грн) та товарно-транспортна накладна №3 від 23.08.2023;

- №4 від 24.08.2023 щодо поставки пшениці в кількості 24,805 тн на загальну суму 111 622,54 грн (в т.ч. ПДВ-13 708,03 грн та товарно- транспортна накладна №4 від 24.08.2023;

- №5 від 25.08.2023 щодо поставки пшениці в кількості 23,448 тн на

загальну суму 105 516,04,04 грн (в т.ч. ПДВ-12 958,11 грн) та товарно-транспортна накладна №5 від 25.08.2023.

Позивач також податкові надав податкові накладні: №1 від 19.08.2023 з квитанцією; №2 від 23.08.2023 з квитанцією; №3 від 24.08.2023 з квитанцією; №4 від 25.08.2023 з квитанцією.

Таким чином, за вказаним Договором No 1 Позивачем було поставлено Відповідачу Товару кількістю 121,187 тн на загальну суму 545 341,72 грн.

Відповідачем Товар було прийнято без зауважень.

Також 01 вересня 2023 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір поставки № 01-09/1 (далі - Договір №2).

Відповідно до умов Договору № 2, Постачальник зобов?язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець - прийняти й оплатити Товар українського походження-пшеницю врожаю 2023 року (далі - «Товар») на умовах та в порядку, визначених Договором №2 в кількості 150 тн (+-2%).

Згідно з Договором № 2, вартість Товару становить 4000 грн. з ПДВ за 1 тону (чотири тисячі гривень, 00 коп).

Відповідно до п.2.1.2 Договору Товар може передаватись Покупцю окремими партіями.

На підставі п.2.3 Договору, поставка Товару здійснюється автомобільним або залізничним транспортом за згодою Покупця. Датою поставки Товару вважається дата прийняття Товару згідно з товарно-транспортною накладною та/або залізничною накладною.

Позивач надіслав Відповідачу рахунок №1 від 01.09.2023 на 150,00 тн пшениці на загальну суму 599 999,67 грн .

На виконання умов Договору №2, Постачальник здійснив поставку Товару, про що свідчить підписані сторонами накладні на Товар: №6 від 03.09.2023 щодо поставки пшениці в кількості 49,23 тн на загальну суму 196 919,9 грн (в т.ч. ПДВ- 24 183,15 грн), товарно- транспортна накладна №6 від 03.09.2023 та товарно транспортна накладна №7 від 03.09.2023; №7 від 18.09.2023 щодо поставки пшениці в кількості 23,590 тн на загальну суму 94 359,94 грн (в т.ч. ПІДВ-11 588,06 грн.) та товарно-транспортна накладна №8 від 03.09.2023; №8 від 18.09.2023 щодо поставки пшениці в кількості 23,240 тн на загальну суму 92 959,94 грн (в т.ч. ПДВ- 11 416,13 грн) та товарно- транспортна накладна №9 від 03.09.2023; №9 від 20.09.2023 щодо поставки пшениці в кількості 47,770 тн на загальну суму 191 979,89 грн (в т.ч. ПДВ-23 465,95 грн), товарно-транспортна накладна №10 та товарно-транспортна накладна №11 від 03.09.2023.

Позивач також надав податкові накладні: №1 від 03.09.2023 з квитанцією; №2 від 18.09.2023 з квитанцією; №3 від 19.09.2023 з квитанцією; №4 від 20.09.2023 з квитанцією.

Таким чином, за вказаним Договором № 2 поставки було поставлено Товару в кількості 143,830 тн на загальну суму 575 319,67 грн. Відповідачем Товар було прийнято без зауважень.

Згідно Договору № 2, попередня оплата за поставлений Товар повинна здійснюватися у розмірі 86% від вартості підготовленої до відвантаження партії Товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку Постачальника протягом 2-х банківських днів від дати отримання рахунку фактури, виставленого на 100% вартості Товару відповідно до Договору, із зазначенням точної кількості та ціни Товару.

Відповідно до п.3.1.1 Договору № 2, остаточний розрахунок за поставлений Товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку Постачальника протягом 2-х банківських днів від дати отримання документів, а саме:

Пунктом 3.1.1 Договору № 2 узгоджено, що з товаром Постачальник надає Покупцю: видаткові накладні, виписані на 100% вартості поставленого Товару згідно Договору № 2, із зазначенням номеру та дати цього Договору № 2; товарно-транспортні накладні на 100% вартості поставленого Товару; податкові накладні на 100% вартості поставленого Товару, складеної в електронній формі у порядку, передбаченому Податковим кодексом України з відповідним заповненням всіх обов`язкових реквізитів податкової накладної та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних квитанції №l з підтвердженням факту реєстрації

електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних.

Згідно пункту 3.2 Договору № 2 обов`язок Відповідача по оплаті за Товар вважається виконаним з моменту дати списання грошових коштів з його поточного рахунку.

Відповідачем обов`язки за договорами були виконані частково, що призвело до заборгованості в розмірі 208 661, 39 грн.

Також, позивачем в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором № 1, було нараховано відповідачу пеню в сумі 516,40 грн. та 3% річних в сумі 70,42грн. та пеню в сумі 15 743, 22 грн., інфляційні витрати в сумі 5 538,62 грн. та 3% річних в сумі 2 766, 56 грн. за договором №2.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами поставки № 09-08/1 (Договір 1) та № 01-09/1 (Договір №2) стало підставою для звернення Фермерського господарства "Вишневий сад" до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи 09.08.2013р. між Фермерським господарством "Вишневий сад" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІНВЕСТ ПІВДЕНЬ 2022" укладено договір поставки № 09-08/1 (далі Договір 1) та 01 вересня 2023 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір поставки № 01-09/1 (далі - Договір №2).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що Позивач свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі, поставив відповідачу товар на загальну суму 1 120 661, 39 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

Проте відповідач своє зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару за здійснив частково. Враховуючи часткову оплату, загальна заборгованість за поставлений товар становить 208 661, 39 грн.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вартість поставленого товару в сумі 208 661,39 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Позивачем в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань

- за договором № 1 (договір поставки № 09-08/1 від 09.08.2013р.) було нараховано відповідачу пеню в сумі 516,40 грн. та 3% річних в сумі 70,42грн.

- за договором № 2 (договір поставки № 01-09/1 від 01.09.2023р.) нараховано пеню в сумі 15 743, 22грн., інфляційні витрати в сумі 5 538,62 грн. та 3% річних в сумі 2 766,56 грн.

У відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

За прострочення оплати Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості (п.4.2 Договору).

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок пені, господарський суд відзначає його правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим позовна вимога в частині стягнення з відповідача пені по договору №09-08/1 в розмірі 516,40 грн. та за договором №01-09/1 в розмірі 15 743, 22 грн. підлягає задоволенню.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки також випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості поставленого товару за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 70, 42 грн. по договору №09-08/1 та 2 766, 56 грн. за договором №01-09/1, судом встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості поставленого товару за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано інфляційні витрати. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми інфляційних витрат в розмірі 5 538, 62 грн. за договором №01-09/1, судом встановлено, що розрахунок інфляційних витрат річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційних витрат в розмірі 5 538, 62 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Фермерського господарства "Вишневий сад" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фермерського господарства "Вишневий сад" (63754, Харківська область, Куп`янський район, с. Лісна Стінка, вул. Скрипника, буд. 16, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІНВЕСТ ПІВДЕНЬ 2022" (65007, Одеська область, м.Одеса, вул.Мала Арнаутська, буд.66, офіс 1, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІНВЕСТ ПІВДЕНЬ 2022" (65007, Одеська область, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 66, офіс 1, ) на користь Фермерського господарства "Вишневий сад" (63754, Харківська область, Куп`янський район, с.Лісна Стінка, вул. Скрипника, буд. 16, ) заборгованість по договору поставки № 09-08/1, що складається з 3% річних в розмірі 70 (Сімдесят) грн.42 коп. та пеню в розмірі 516 (П`ятсот шістнадцять) грн. 40 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ІНВЕСТ ПІВДЕНЬ 2022" (65007, Одеська область, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 66, офіс 1, ) на користь Фермерського господарства "Вишневий сад" (63754, Харківська область, Куп`янський район, с. Лісна Стінка, вул. Скрипника, буд. 16, ) основний борг по Договору №01-09/1 в розмірі 208 661 ( Двісті вісім тисяч шістсот шістдесят одна) грн. 39 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 538 (П?ять тисяч п?ятсот тридцять вісім) грн. 62 коп., 3% річних в розмірі 2 766 ( Дві тисячі сімсот шістдесят шість) грн. 56 коп., пеню в розмірі 15 743 (П?ятнадцять тисяч сімсот сорок три) грн. 22 коп. та судовий збір в розмірі 3 499 ( Три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 45 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2024 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна