ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. Справа№ 910/10934/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: ОСОБА_1.,

від відповідача: ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши апеляційну скаргу

ІНФОРМАЦІЯ_1»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 (повний текст складено 03.11.2023)

у справі № 910/10934/23 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2

до ІНФОРМАЦІЯ_1»

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_25, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У липні 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - Товариство) ІНФОРМАЦІЯ_26.

В обґрунтування заявлених вимог ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає, що Товариство не поставило обумовлений договором товар у встановлений строк та не повернуло суму здійсненої вчасно попередньої оплати.

У заяві про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, ІНФОРМАЦІЯ_2 просило стягнути з Товариства ІНФОРМАЦІЯ_27 за порушення зобов`язань в частині своєчасної поставки товарів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 провадження у справі №910/10934/23 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_28 до Товариства про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_29 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення основної заборгованості у ІНФОРМАЦІЯ_30. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь ІНФОРМАЦІЯ_28 ІНФОРМАЦІЯ_31 судового збору.

Суд встановив, що після відкриття провадження у справі Товариство поставило ІНФОРМАЦІЯ_2 обумовлений договором товар у повному обсязі. А тому, оскільки предмет спору (стягнення ІНФОРМАЦІЯ_32 попередньої оплати) припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі, суд закрив провадження у справі в частині цих позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення пені та штрафу суд зазначив, що ці вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні клопотання Товариства про зменшення розміру неустойки, суд зазначив про відсутність обставин, які давали би достатньо підстав для такого зменшення. А тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_33.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2023, Товариство звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_28 про стягнення штафних санкцій за порушення термінів поставки продукції за державним контрактом НОМЕР_3 в повному обсязі.

Скаржник вважає, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи; оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним дослідженням обставин справи та без врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Товариство не погоджується з висновком суду про відсутність форс-мажорних обставин, з настанням яких Товариство об`єктивно не могло виконати свої зобов`язання за контрактом.

На думку Товариства, суд не взяв до уваги, що прострочення виконання контракту сталося у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались під час укладення договору, які Товариство не могло усунути та за відсутності вини Товариства.

Апелянт зазначає, що: під час здійснення розрахунку та обґрунтування витрат за статтями калькуляції витрат на одиницю товару були використані вихідні дані із закладеним у калькуляції курсом 29,5474 грн за 1 долар США; 21.07.2022 встановлено офіційний курс на рівні 36,5686 грн за один долар США; ІНФОРМАЦІЯ_68 позивач здійснив оплату; купівля валюти Товариством здійснюється через міжбанк за офіційним курсом гривні до долара США+1%.

Виконання зобов`язань за контрактом потребує закупівлі імпортних купівельних напівфабрикатів та комплектуючих приладів, вартість була закладена у калькуляцію витрат відповідно до курсу 29,5474 грн за 1 долар США, а з 21.07.2022 курс було встановлено на рівні 36,5686 гривні.

З метою забезпечення майбутньої можливої поставки товару згідно з ІНФОРМАЦІЯ_3 за контрактом Товариство уклало із ІНФОРМАЦІЯ_4 контракт НОМЕР_4 на закупівлю ІНФОРМАЦІЯ_5: ІНФОРМАЦІЯ_6, що визначено у Специфікації №1 від 16.06.2022 до контракту НОМЕР_5. За умовами п. 4.1 контракту НОМЕР_5 платежі за ІНФОРМАЦІЯ_11 за цим контрактом здійснюються шляхом банківського переказу на умовах, зазначених у відповідному інвойсі. Валюта платежів за Контрактом - долари США. Після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_28 попередньої оплати за контрактом Товариство спрямувало ці кошти на здійснення попередньої оплати на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_34.

Також Товариство вчинило інші необхідні та залежні від нього дії для виконання контракту, зокрема за зверненням Товариства від ІНФОРМАЦІЯ_2 20.07.2022 було отримано Сертифікат кінцевого споживача НОМЕР_6 необхідний для здійснення поставки визначеного контрактом товару.

Товариство вважає, що наведене свідчить про належне виконання ним зобов`язання перед ІНФОРМАЦІЯ_4 за контрактом НОМЕР_5 та державним контрактом. Проте, у зв`язку з виникненням для нього обставин непереборної сили, Товариство відповідними листами повідомляло ІНФОРМАЦІЯ_2 про об`єктивну неможливість здійснити поставку у визначений додатковою угодою НОМЕР_7 до контракту строк. На підтвердження обставин непереборної сили було надано Сертифікати ІНФОРМАЦІЯ_35 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): НОМЕР_8, які підтверджують наявність у Товариства обставин непереборної сили, що унеможливили своєчасну поставку товару за Державним контрактом.

За таких обставин Товариство зверталось до ІНФОРМАЦІЯ_28 з листами, у яких повідомляло про наявність у нього обставин непереборної сили та просило не нараховувати визначені п. 7.2 контракту штрафні санкції за порушення строків поставки товарів.

Обставини непереборної сили у Товариства спричинені затримкою виробництва та поставки ІНФОРМАЦІЯ_7 в ІНФОРМАЦІЯ_36 у постачальника ІНФОРМАЦІЯ_4 за зовнішньоекономічним контрактом НОМЕР_4 через виникнення форс-мажорних обставин у ІНФОРМАЦІЯ_4 - арешт рахунків ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв`язку з чим останнє не змогло своєчасно поставити ІНФОРМАЦІЯ_11 за зовнішньоекономічним контрактом, яке було необхідне Товариству для виконання державного контракту.

Скаржник зазначає, що фактично штрафні санкції можуть бути стягнуті з Товариства за відсутності його вини у несвоєчасному виконанні державного контракту, в той час як несвоєчасне виконання контракту не призвело до виникнення збитків у ІНФОРМАЦІЯ_28.

Товариство вважає, що вчинило всі необхідні дії та виконало всі визначені державним контрактом вимоги, за умови виконання яких п. 7.3 контракту прямо передбачено звільнення від відповідальності за неналежне виконання контракту, в т.ч. і звільнення від стягнення штрафних санкцій.

Додатково Товариство зазначає, що за наданою ІНФОРМАЦІЯ_4 інформацією в процесі з виготовлення визначеного контрактом НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_11 також було задіяне підприємство «ІНФОРМАЦІЯ_8». Восени 2022 року - 24.11.2022, ІНФОРМАЦІЯ_37) заблокувало рахунки ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_8. Після детальної перевірки та надання компаніями усіх необхідних документів 18.12.2022 рахунки було розблоковано та продовжена діяльність, незважаючи на цей інцидент. Проте 24.02.2023 рахунки компаній ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_8. були заблоковані знову та в подальшому арештовані ІНФОРМАЦІЯ_39, а саме ІНФОРМАЦІЯ_38, у зв`язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично не могло належно та своєчасно постачати ІНФОРМАЦІЯ_11 за контрактом НОМЕР_5, необхідне для виконання державного контракту. У зв`язку з цими обставинами Товариство зверталось до ІНФОРМАЦІЯ_40.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_4 з обставин непереборної сили та зокрема з підстав арешту його рахунків та рахунків ІНФОРМАЦІЯ_8., (котре, як видно з вище викладеного, задіяне у виробничому процесі з виготовлення Товариством ІНФОРМАЦІЯ_11, визначеного у специфікації №1 до контракту НОМЕР_4) не змогло своєчасно виконати поставку Товариству партій визначеного у Специфікації №1 до ІНФОРМАЦІЯ_10.

Зазначене призвело до виникнення обставин непереборної сили і до неможливості виконання Товариством державного контракту.

Скаржник вважає, що наведені обставини доводять неможливість для Товариства вплинути на прискорення виробництва і поставки продукції, що відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України є підставою для звільнення його від відповідальності.

Апелянт також стверджує про наявність підстав, які відповідно до норм ЦК України (ст. 551) та норм ГК України (ст. 233) надавали суду підстави застосувати право зменшити розмір штрафних санкцій навіть у випадку, якщо суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання державного контракту у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин.

Товариство вважає, що суд не врахував реальний ступінь виконання зобов`язання відповідачем, відсутність вини відповідача у порушенні строків виконання зобов`язань та відсутність негативних наслідків для позивача, завданих порушенням виконання зобов`язань.

Під час апеляційного провадження Товариство подало заяву про зменшення розміру неустойки (штрафних санкцій), у якій просить зменшити розмір штрафних санкцій (пені та штрафу - разом), заявлених до стягнення з відповідача, до ІНФОРМАЦІЯ_41

У поданій заяві Товариство зазначає, що підтримує подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі, однак, у разі встановлення апеляційним судом підстав підстави для задоволення позову в частині стягнення штрафних санкцій, просить апеляційний суд зменшити їх розмір.

Заявник вважає, що штрафні санкції не можуть бути стягнуті з Товариства за відсутності його вини у несвоєчасному виконанні контракту, оскільки навіть суд першої інстанції не встановив обставин вини Товариства у простроченні виконання зобов`язання, а лише констатував факт такого невиконання та зазначив, що надані відповідачем докази не свідчать про наявність підстав для звільнення від відповідальності з підстав настання форс-мажорних обставин, в той час як несвоєчасне виконання контракту не призвело до виникнення збитків у ІНФОРМАЦІЯ_28.

На думку заявника, суд фактично за своїм внутрішнім переконанням оцінив надані Товариством докази як такі, що свідчать, що своєчасне виконання зобов`язання, унеможливлено, як мінімум, суттєво ускладнене з незалежних від Товариства обставин, що стало наслідком прострочення виконання зобов`язання.

Товариство просить апеляційний суд врахувати: реальний ступінь виконання ним зобов`язання за контрактом - контракт Товариство виконало в повному обсязі без зауважень щодо якості поставленого товару; причини прострочення виконання зобов`язання - з незалежних від Товариства обставин; у матеріалах справи відсутні докази, які свідчили би про наявність збитків, а також відсутні докази твердження позивача, що затримка поставки товару призвела до ІНФОРМАЦІЯ_23 За результатами 2022 року збитки Товариства склали ІНФОРМАЦІЯ_42, в той час як за результатами 2021 року збитки Товариства становили ІНФОРМАЦІЯ_43; позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок невиконання контракту йому було завдано збитки, та в чому вони полягають.

Товариство зазначає, що розмір штрафних санкцій (неустойки), які просить стягнути позивач, становить для Товариства несправедливо непомірний тягар та є для позивача джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків, зокрема з підстав відсутності у позивача збитків.

На думку товариства, зазначені обставини, а також те, що відповідач є вітчизняним виробником специфічних товарів (ІНФОРМАЦІЯ_72) та продовжує виконувати укладені в 2023 році державні контракти (ІНФОРМАЦІЯ_24), є також виключними та додатковими підставами для зменшення розміру неустойки (штрафних санкцій).

Позиції учасників справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10934/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 до надходження матеріалів справи №910/10934/23.

08.01.2024 матеріали справи № 910/10934/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі №910/10934/23 залишено без руху. Надано Товариству строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі ІНФОРМАЦІЯ_44 у встановленому порядку та для надання доказів направлення копії апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановленому порядку. Попереджено Товариство, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків апеляційної скарги, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 поновлено Товариству пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі №910/10934/23. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі №910/10934/23 до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції. Розгляд справи призначити на 26.02.2024.

У судових засіданнях 26.02.2024 та 18.03.2024 оголошувалась перерва до 18.03.2024 та до 25.03.2024 відповідно на підставі ст. 216 ГПК України.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

16.06.2022 Товариство (покупець) уклало з ІНФОРМАЦІЯ_4 (продавець) контракт НОМЕР_5 (далі - контракт НОМЕР_5), за умовами п. 1.1 якого продавець передає у власність покупця ІНФОРМАЦІЯ_11 на умовах цього контракту, а покупець зобов`язується здійснити оплату отриманого ІНФОРМАЦІЯ_11 згідно з наданими покупцем інвойсами.

Найменування, кількість і ціна ІНФОРМАЦІЯ_11 вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього контракту (п. 1.2 контракту НОМЕР_5).

У специфікації №1 Товариство та ІНФОРМАЦІЯ_4 узгодили найменування товару: ІНФОРМАЦІЯ_12.

У додатковій угоді НОМЕР_9 Товариство та ІНФОРМАЦІЯ_4 змінили порядок розрахунків за товар.

Додатковою угодою НОМЕР_10 Товариство та ІНФОРМАЦІЯ_4 погодили зміну строків поставки товару та визначили його таким чином: ІНФОРМАЦІЯ_13

Додатковою угодою НОМЕР_11 Товариство та ІНФОРМАЦІЯ_4 погодили зміну строків поставки товару та визначили його таким чином: ІНФОРМАЦІЯ_14

Колегія суддів зважає на те, що Товариство уклало з ІНФОРМАЦІЯ_4 контракт НОМЕР_5 16.06.2022, тобто до укладення контракту з ІНФОРМАЦІЯ_45 (ІНФОРМАЦІЯ_46).

Разом з тим суд бере до уваги, що, по-перше, Товариство постачає відповідну продукцію не лише ІНФОРМАЦІЯ_2, а по-друге, листом від ІНФОРМАЦІЯ_47 Товариство повідомило ІНФОРМАЦІЯ_2, що готове виготовити і поставити продукцію за калькуляцією витрат щодо встановлення договірної ціни на одиницю продукції, що додається (т. 1, а. с. 87, 88).

ІНФОРМАЦІЯ_46 ІНФОРМАЦІЯ_2 (замовник) та Товариство (виконавець) уклали державний контракт НОМЕР_12 (далі - контракт) на поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_22, за умовами п. п. 1.1, 1.2 якого виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства товари, зазначені в Специфікації товарів ІНФОРМАЦІЯ_22, що поставляються за контрактом з метою ІНФОРМАЦІЯ_15, а замовник - прийняти їх через представництво замовника і визначеного вантажоодержувача та оплатити такі товари.

Згідно з п. 4.1 контракту виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами контракту не пізніше строку, визначеного у Специфікації, та надати замовнику згідно п. 2.8 контракту.

Строк поставки товарів не підлягає коригуванню після його закінчення, у т.ч. за наявності сертифікату ІНФОРМАЦІЯ_48 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (п. 4.2 контракту).

За умовами підп. 1 п. 7.2 контракту за порушення строків поставки товару виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленої (недопоставленої) продукції, за кожний день прострочення поза встановлені контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми.

Відповідно до п. 7.3 контракту сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим контрактом у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення контракту та виникли незалежно від волі сторін і безпосередньо вплинули на виконання контракту (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, диверсії, війна, інша небезпечна подія).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Контрактом унаслідок

дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити

про це в письмовій формі іншу сторону. У разі не повідомлення у строк, який визначений у першому абзаці цього пункту, у письмовій формі іншої сторони про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) вона позбавляється права посилатися на ці

обставини та не звільняється від відповідальності, передбаченої п. 7.2 цього контракту, навіть при наявності відповідного сертифікату, виданого ІНФОРМАЦІЯ_49 та або регіональними торгово-промисловими палатами (п. 7.4 контракту).

Згідно з п. 7.5 контракту доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є сертифікат, який видається ІНФОРМАЦІЯ_49

або регіональними торгово-промисловими палатами.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за контрактом унаслідок зникнення істотної зміни обставин, повинна не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це в письмовій формі іншу Сторону (п. 7.6 контракту).

Відповідно до п. 7.7 контракту у разі не повідомлення у строк, який визначений у п. 7.6, у письмовій формі іншої сторони про настання істотної зміни обставин, вона позбавляється права посилатися на ці обставини, навіть за наявності відповідного висновку про істотну зміну обставин, що видається ІНФОРМАЦІЯ_49 або регіональними торгово-промисловими палатами.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за Контрактом, є документ (висновок) про істотну зміну обставин, що видається ІНФОРМАЦІЯ_49 або регіональними торгово-промисловими палатами (п. 7.8 контракту).

У Специфікації (додаток 1 до контракту) сторони погодили поставку товару: ІНФОРМАЦІЯ_16. - до ІНФОРМАЦІЯ_50

Листом від ІНФОРМАЦІЯ_51 Товариство повідомило ІНФОРМАЦІЯ_2 про настання для нього обставин непереборної сили, що пов`язано з наявністю обставин непереборної сили у компанії - постачальника ІНФОРМАЦІЯ_4, а також просило не здійснювати нарахування штрафних санкцій.

Листами від ІНФОРМАЦІЯ_52 Товариство повідомило ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість здійснити поставку партії товару за контрактом у зв`язку з настанням обставин непереборної сили.

Листом від ІНФОРМАЦІЯ_53 Товариство звернулось до ІНФОРМАЦІЯ_28 з проханням посприяти у вирішенні питання розблокування рахунків компаній-партнерів у ІНФОРМАЦІЯ_36 («ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_8») задля своєчасного виконання державних контрактів в Україні у вкрай важливий для країни час.

Додатковою угодою НОМЕР_13 до контракту сторони змінили строки поставки товару: ІНФОРМАЦІЯ_17

ІНФОРМАЦІЯ_68 на виконання контракту ІНФОРМАЦІЯ_2 сплатило Товариству ІНФОРМАЦІЯ_32 попередньої оплати.

Станом на дату звернення ІНФОРМАЦІЯ_28 з позовом у цій справі Товариство товар не поставило, у зв`язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_2 просило суд стягнути з Товариства ІНФОРМАЦІЯ_26.

Після відкриття провадження у справі Товариство поставило ІНФОРМАЦІЯ_2 обумовлений контрактом товар в повному обсязі на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_18 що підтверджується відповідними актами приймання-передачі.

Враховуючи, що предмет спору (стягнення ІНФОРМАЦІЯ_32 попередньої оплати) припинив своє існування після звернення позивача з цим позовом та відкриття провадження у справі, суд закрив провадження у справі у відповідній частині позовних вимог.

22.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 направило Товариству претензію (вих. НОМЕР_14), у якій просило Товариство в добровільному порядку сплатити ІНФОРМАЦІЯ_54

Сертифікатом ІНФОРМАЦІЯ_55 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.05.2023 ІНФОРМАЦІЯ_56 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, та наявність обставин непереборної сили у продавця за зовнішньоекономічним контрактом, підтверджена довідкою про форс-мажорні обставини ІНФОРМАЦІЯ_57 щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: щодо поставки партій товару - продукції ІНФОРМАЦІЯ_22 у кількості ІНФОРМАЦІЯ_58 відповідно до специфікації від ІНФОРМАЦІЯ_46 до контракту у термін до ІНФОРМАЦІЯ_59 за контрактом. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - ІНФОРМАЦІЯ_60.

05.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 нарочним отримало від Товариства сертифікат ІНФОРМАЦІЯ_55 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.05.2023.

20.06.2023 Товариство звернулось до ІНФОРМАЦІЯ_28 з листом (вих. НОМЕР_15), у якому повідомило, що обставини непереборної сили, про які повідомлялось раніше та які перешкоджають Товариству виконати зобов`язання за контрактом, продовжують існувати. Товариство просило ІНФОРМАЦІЯ_2 не нараховувати передбачені п. 7.2 контракту штрафні санкції.

З листом від 29.06.2023 Товариство направило ІНФОРМАЦІЯ_2 Сертифікат НОМЕР_16 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від ІНФОРМАЦІЯ_61, внаслідок настання яких зобов`язання за контрактом не могли бути виконані в зазначені у контракті строки. У зв`язку з цим Товариство просило ІНФОРМАЦІЯ_2 не нараховувати передбачені п. 7.2 контракту штрафні санкції за порушення строків поставки товарів, визначених контрактом та додатковою угодою до нього.

Сертифікатом НОМЕР_16 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 23.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_56 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, та наявність обставин непереборної сили у продавця за зовнішньоекономічним контрактом, підтверджена довідкою про форс-мажорні обставини ІНФОРМАЦІЯ_62 щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: щодо поставки партій товару - продукції ІНФОРМАЦІЯ_21; ІНФОРМАЦІЯ_20 за контрактом на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_22. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - ІНФОРМАЦІЯ_63.

Сертифікатом НОМЕР_17 ІНФОРМАЦІЯ_56 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): неможливість виконання зобов`язань через форс-мажорні обставини у компанії «ІНФОРМАЦІЯ_4), продавця за зовнішньоекономічним контрактом, відповідно до довідки про форс-мажорні обставини НОМЕР_18, виданої ІНФОРМАЦІЯ_64 щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: щодо поставки партій товару - ІНФОРМАЦІЯ_19; ІНФОРМАЦІЯ_20 за контрактом на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_22. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - ІНФОРМАЦІЯ_65.

Сертифікатом НОМЕР_19 ІНФОРМАЦІЯ_56 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): неможливість виконання зобов`язань через форс-мажорні обставини у компанії «ІНФОРМАЦІЯ_4), продавця за зовнішньоекономічним контрактом, відповідно до довідки про форс-мажорні обставини НОМЕР_20, виданої ІНФОРМАЦІЯ_64 щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: щодо поставки партій товару - продукції ІНФОРМАЦІЯ_22 у кількості ІНФОРМАЦІЯ_66 у термін до ІНФОРМАЦІЯ_59 за контрактом на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_22. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - ІНФОРМАЦІЯ_67.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Згідно зі ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 та Товариство уклали контракт, який за своєю правовою природою є договором поставки, за умовами якого Товариство зобов`язалось поставити ІНФОРМАЦІЯ_2 товар у визначений додатковою угодою до цього контракту строк. ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання умов контракту здійснило попередню оплату у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_30. Товариство товар поставило з порушенням визначеного у контракті строку.

Зазначені обставини не оспорюються сторонами.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За визначенням ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 1 ст. 546, ст. 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. А тому одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

У зв`язку з порушенням Товариством строків поставки товару ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі п. 7.2 контракту здійснило нарахування та заявило до стягнення з Товариства штрафні санкції (ІНФОРМАЦІЯ_27).

Так, за умовами підп. 1 п. 7.2 контракту за порушення строків поставки товару виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожний день прострочення поза встановлені контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми.

Наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій є арифметично вірним та відповідає умовам контракту.

Товариство вважає, що у зв`язку з настанням для нього обставин непереборної сили, підстави для нарахування штрафник санкцій відсутні. Про такі обставини Товариство зазначило у відзиві на позовні заяву та у апеляційній скарзі.

Суд встановив, що у п. п. 7.3-7.7 контракту сторони узгодили можливість звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили. Зазначені положення контракту наведені вище за текстом цієї постанови.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом ч. 2 ст. 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч. 2 ст. 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в т.ч. саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується ІНФОРМАЦІЯ_49 та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» шляхом видачі сертифіката.

Товариство надало у матеріали справи (в копіях) листи з повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_28 про настання для нього (Товариства) обставин непереборної сили та сертифікати ІНФОРМАЦІЯ_35, які підтверджують наявність істотної зміни обставин у правовідносинах між Товариством та його контрагентом, який не є стороною контракту.

Водночас у матеріали справи не надано доказів дотримання Товариством порядку і строків повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_28 про настання форс-мажорних обставин за контрактом, у зв`язку з чим Товариство позбавляється права посилатися на настання форс-мажорних обставин (п. п. 7.6, 7.7 контракту).

Щодо клопотання про зменшення штрафних санкцій (з урахуванням доводів апеляційної скарги та поданого апеляційному суду клопотання) колегія суддів зазначає таке.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За ч. 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст. ст. 549-552 ЦК України.

Так, ст. 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Водночас неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

У тій же постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною ж 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд відзначає, що судова практика щодо застосування вказаних норм ГК України та ЦК України наразі є усталеною (див. зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №923/587/20, від 01.10.2020 у справі №904/5610/19, від 02.12.2020 у справі №913/698/19, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 19.01.2021 у справі №920/705/19, від 27.01.2021 у справі №910/16181/18, від 31.03.2020 у справі №910/8698/19, від 11.03.2020 у справі №910/16386/18, від 09.07.2020 у справі №916/39/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20, від 13.04.2021 у справі №914/833/19, від 22.06.2021 у справі №920/456/17) і відповідно до неї у визначенні розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):

- обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення;

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;

- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;

- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;

- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

- підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто у вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

При цьому суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст. ст. 86, 236-238 ГПК України). Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.07.2021 у справі №916/878/20.

Так, ст. 86 ГПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Користуючись своїми дискреційними повноваженнями щодо зменшення штрафних санкцій, колегія суддів враховує таке: Товариство зобов`язання виконало, товар за контрактом поставило; про обставини, які перешкоджають вчасному виконанню зобов`язання, Товариство неодноразово повідомляло ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідними листами; Товариство вчинило усі залежні від нього дії для виконання зобов`язання за контрактом; ІНФОРМАЦІЯ_2 було обізнане про те, що товар буде містити іноземний компонент, що підтверджується калькуляцією щодо встановлення договірної ціни на одиницю продукції, яка відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №335, що підтверджено відповідною резолюцією уповноважених представників ІНФОРМАЦІЯ_28 (т. 1, а. с. 88); Товариство жодним чином не могло вплинути на обставини арешту рахунків іноземних контрагентів - постачальників; відсутня протиправна поведінка і вина Товариства у простроченні виконання зобов`язання; ІНФОРМАЦІЯ_2 не довело, що порушення Товариством зобов`язання завдало йому збитків; невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) наслідкам прострочення виконання зобов`язання.

Колегія суддів також відзначає, що в період між укладенням контракту на підставі калькуляції з визначенням ціни контракту у національній валюті - гривні та здійсненням ІНФОРМАЦІЯ_45 оплати за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_68 суттєво змінився курс гривні до долара США (з 29,5474 грн за долар США до 36,5686 грн за долар США) на підставі Постанови Правління Національного банку України від 21.07.2022 № 154, що з урахуванням здійснення Товариством купівлі валюти на міжбанку (офіційний курс гривні до долара США +1%), збільшило видатки Товариства на виконання контракту. При цьому за міжнародним контрактом з іноземним контрагентом Товариство здійснило повну оплату товару з метою виконання контракту, укладеного з ІНФОРМАЦІЯ_45.

Суд також враховує, що загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Зважаючи на надані Товариством обґрунтування, беручи до уваги всі фактичні обставини справи, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що справедливим і розумним у контексті обставин даної справи буде зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій на 50%.

До стягнення з Товариства на користь ІНФОРМАЦІЯ_28 підлягають ІНФОРМАЦІЯ_69.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого господарського суду у цій справі має бути змінено в частині розмірів присуджених до стягнення з Товариства на користь ІНФОРМАЦІЯ_28 пені ІНФОРМАЦІЯ_70

Судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги колегія суддів керується приписами ч. 9 ст. 129 ГПК України, згідно з якою у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки заявлений до стягнення ІНФОРМАЦІЯ_45 з Товариства розмір штрафних санкцій є обґрунтованим, і присуджений до стягнення їх розмір зменшено судом апеляційної інстанції на 50%, колегія суддів вважає, що в цьому випадку, незважаючи на часткове задоволення вимог апеляційної скарги, судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги має бути покладено на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі № 910/10934/23 задовольнити частково.

2. Пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі №910/10934/23 змінити, виклавши його в наступній редакції:

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_2) ІНФОРМАЦІЯ_69 та ІНФОРМАЦІЯ_71 судового збору.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі №910/10934/23 залишити без змін.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

6. Справу №910/10934/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, , за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.04.2024.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак