ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Справа № 903/1077/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року та на додаткове рішення від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 (повний текст складено 12 січня 2024 року, суддя Дем`як В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна"

до Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України

про стягнення 100 337,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про стягнення 100337,77 грн. заборгованості в т.ч. 72643,85 грн. заборгованості за виконані роботи, 4269,07 грн. 3% річних, 23424, 85 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна" до Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про стягнення 100 337,77 грн.

Присуджено до стягнення з Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна" (45603, Волинська область, Луцький район, село Струмівка, вулиця Рівненська, будинок 4, ) 100 337,77 грн. заборгованості, в т.ч.: 72 643, 85 грн. основного боргу, 4269,07 грн. 3% річних, 23 424, 85 грн. інфляційних втрат та 2684 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідач доказів оплати вартості виконаних робіт у повному обсязі до суду не надав, доводи наведені позивачем в обґрунтування позову не спростував. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 72 643,85 грн. заборгованості за договором підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року підлягають задоволенню.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 частково задоволено заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суду.

Присуджено до стягнення з Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна" (45603, Волинська область, Луцький район, село Струмівка, вулиця Рівненська, будинок 4, ) 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна митна служба України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "Шинака-Україна".

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що оплата виконаних робіт відповідачем здійснювалась у межах затверджених бюджетних призначень на бюджетний рік на підставі проміжних актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт у відповідності до положень пункту 3.7 Договору, яким передбачено, що проміжні платежі за виконані роботи здійснюються Замовником в межах 95% відсотків загальної вартості за Договірною ціною по даному об`єкту капітального ремонту. Так, вартість виконаних будівельних робіт, відповідно до акту №1 за грудень 2020 року від 21 грудня 2020 року становить 537607,0 грн. Вартість виконаних будівельних робіт, відповідно до акту №2 за грудень 2020 року від 24 грудня 2020 року становить 391614,00 грн. Загальна вартість виконаних будівельних робіт за 2020 рік становить 929221,00 грн. Розрахунок суми недоплати (5%) за актами виконаних робіт за 2020 рік: 1. Вартість виконаних робіт відповідно до Акту №1 з урахуванням авансового платежу на придбання матеріалів становить 537607,00 грн.-526024,00 грн.=11583,00 грн. 2. Сума до оплати по акту №2 в межах 95% від вартості виконаних робіт відповідно до пункту 3.7. Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року становить: 391614,00 грн. 46461,00 грн.=345153,00 грн. (з яких 46461,00 5% від загальної вартості виконаних робіт за грудень 2020 року, а саме 929221,00 грн.х95%=882760,00 грн., 929221,000 грн.-882760,00 грн.=46461,00 грн.) Загальна сума до сплати за грудень 2020 року становила: 344153,00 грн.+11583,00 грн=356736,00 грн. сума недоплати в розмірі 5% за 2020 рік становить 46461,00 грн. Вартість виконаних будівельних робіт відповідно до проміжного Акту №1 за грудень 2021 року від 24 грудня 2021 року становить 177152,08 грн. Вартість виконаних будівельних робіт, відповідно до акту №2 за грудень 2021 року від 24 грудня 2021 року становила 346504,91 грн. загальна вартість робіт за грудень 2021 року становила 523656,99 грн. (177152,08+346504,91 грн.=523656,99 грн.) Розрахунок суми недоплати за актами виконаних робіт за 2021 рік: 1. Сума до оплати по акту №1 в межах 95% від вартості виконаних робіт відповідно до пункту 3.7 Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року становила: 177152,08 грн. х 95%=168294,48 грн. 177152,08 грн.-168294,48 грн. =168294,48 грн. сума недоплати (5%) по акту №1 2021 року становила 8857,60 грн. 2. Сума до сплати по акту №2 в межах 95% від вартості виконаних робіт відповідно до пункту 3.7 Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року становила: 346504,91 грн. 329179,66 грн. = 17323,25 грн. (з яких 17325,25 грн. -5% від загальної вартості виконаних робіт за грудень 2021 року по акту №2). Сума до сплати по акту №2 становила: 346504,9 грн. 17325,25 грн. = 329179,66 грн. сума недоплати (5%) по акту № 2 2021 року становила 17325,25 грн.

Апелянт звертає увагу суду, що таким чином, загальна сума недоплати (5%) за період 2020 - 2021 року склала 46461,00 грн. + 8857,62 грн.+17325,25 грн. = 72643,85 грн. 01 листопада 2022 року між сторонами було підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01 листопада 2021 року по 01 листопада 2022 року до договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року, відповідно до якого Волинська митниця станом на 11 листопада 2022 року має заборгованість перед ТОВ "Шинака-Україна" в сумі 72643,85 грн. Проте, судом при винесенні рішення не враховано, що визначена на підставі Акта звіряння взаємних розрахунків сума в розмірі 72643,85 грн. є тими 5% недоплати, які мають включатись у суму остаточного розрахунку після повного завершення робіт Підрядником.

Скаржник наголошує, що укладаючи договір, сторони погодили всі його істотні умови, в тому числі й щодо ціни договору, виконання робіт та порядку здійснення розрахунків Пунктом 3.8 договору підряду чітко визначено, що остаточний розрахунок між Сторонами проводиться після повного завершення робіт Підрядником, прийняття прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта та реєстрації "Декларації про готовність об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)" відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю, протягом 7 (семи) банківських днів, за умови наявності відкритих асигнувань на зазначені цілі на розрахунковому рахунку замовника. З огляду на вказане, вимоги позивача є передасними.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 та ухвалити нове про відмову в задоволенні вимог ТОВ "Шинака-Україна".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приписи статті 129 ГПК України чітко визначають можливість подання доказів, що підтверджують понесені стороною судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог лише в тому випадку, якщо сторона зробить про це заяву до закінчення судових дебатів та вкаже на поважність причин їх не подання у визначений строк. Судом першої інстанції не враховано, що при поданні позовної заяви ТОВ "Шинака-Україна" на виконання положень пункту 9 частини 3 статті 162 ГПК України проінформовано суд лише про понесені і очікувані судові витрати: витрати фактично понесені на правничу допомогу: 16000 грн., та очікувані витрати: 5000грн. Проте, в порушення частини 1 статті 221 ГПК України жодним чином не проінформовано суд про поважність причин неподання до закінчення судових дебатів доказів, що підтверджують їх понесення, що на переконання скаржника, є підставою для відмови в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.

Разом з тим, апелянт зауважує, що вкрай завищеним є і розмір витрат 12 тис. грн., які вирішено стягнути з Державної митної служби України в особі Волинської митниці як відокремленого підрозділу.

Листом №903/1077/23/618/24 від 30 січня 2024 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.

Належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 05 лютого 2024 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09 лютого 2024 року у справі №903/1077/23 апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати належні докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 805,2 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 лютого 2024 року у справі №903/1077/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23. Запропоновано позивачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України, та докази його надсилання апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

15 лютого 2024 року від Волинської митниці надійшла заява про виконання ухвали суду, у якій заявник просить врахувати, що апеляційну скаргу було подано саме через підсистему "Електронний суд" 26 січня 2024 року, тобто в електронній формі, а тому при розрахунку суми судового збору необхідно застосувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 лютого 2024 року у справі №903/1077/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23. Запропоновано позивачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України, та докази його надсилання апелянту. Об`єднано апеляційні скарги Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 для спільного розгляду в межах апеляційного провадження.

ТОВ "Шинака Україна" своїм правом передбаченим статтею 263 ГПК України не скористалося, відзивів на апеляційні скарги не подало.

Відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частини 10 статті 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити, оскаржувані рішення скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2020 року між Волинською митницею Держмитслужби (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна" (Підрядник) укладено Договір підряду №1238, за яким замовник доручає, а підрядник забезпечує з власних матеріалів, відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору виконання робіт: "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013. Капітальний ремонт адміністративно-виробничого будинку митниці. Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, пул. Призалізнична, 13 (будівельно- монтажні роботи), за кодом CPV за ДК 021:2015-45453000-7 (капітальний ремонт і реставрація)".

Відповідно до пункту 3.1. договору загальна вартість робіт згідно пропозиції відкритих торгів та договірної ціни (Додаток 1) складає 3 187 017,25 грн. в тому числі ПДВ 531 169,54 грн.

Згідно пункту 3.3 договору документи про виконання роботи та їх вартість (форма КБ-3 та КБ-2в) складаються та підписуються підрядником, перевіряються та підписуються представником авторського та технічного нагляду та в разі відсутності зауважень, передаються Підрядником Замовнику на підпис.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються між замовником і підрядником на підставі акта виконаних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3 протягом 7 (семи) банківських днів, за умови наявності відкритих асигнувань на зазначені цілі на розрахунковому рахунку змовника (пункт 3.4. договору).

Проміжні платежі за виконані роботи здійснюються Замовником в межах 95 відсотків загальної вартості за Договірною ціною по даному об`єкту капітального ремонту (пункт 3.5 договору).

Пунктами 3.7 - 3.10 договору сторони погодили, що проміжні платежі за виконані роботи здійснюються замовником в межах 95 відсотків загальної вартості за Договірною ціною по даному об`єкту капітального ремонту.

Остаточний розрахунок між Сторонами проводиться після повного завершення робіт підрядником, прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта та реєстрації "Декларації про готовність об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)" відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю, протягом 7 (семи) банківських днів, за умови наявності відкритих асигнувань на зазначені цілі па розрахунковому рахунку замовника.

Замовник, за наявності рішення головного розпорядника бюджетних коштів, може протягом бюджетного року здійснювати попередню оплату, на підставі рахунків, наданих підрядником, у розмірі не більше 30% обсягу робіт в межах фінансування, відповідно до Порядку державного фінансування капітального будівництва затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1764 (із змінами) "Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва та постанови Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1070 "Деякі питання здійснення розпорядником (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти". Авансовий платіж перераховується на окремий рахунок Підрядника.

Підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт, матеріалів, конструкцій.

Відповідно до пункту 4.1 договору від 21 жовтня 2020 року №1238 договірна ціна робіт визначається на основі проектно-кошторисної документації твердою та складає 3 187 017,25 грн. в тому числі ПДВ 531 169,54 грн. Договірна ціна є невід`ємною частиною цього договору (Додаток 1).

Пунктами 5.5.1, 5.4.13 договору передбачено обов`язок підрядника виконати з використанням власних ресурсів, якщо інше не встановлено умовами договору підряду, та у встановлені строки роботи відповідно до проектно-кошторисної документації; інформувати в установленому порядку Замовника про хід виконання зобов`язань за Договором підряду, обставини, що перешкоджають його виконанню, а також про заходи необхідні для їх усунення.

Підрядник під час укладення договору про закупівлю надає забезпечення виконання такого договору шляхом внесення на рахунок замовника суми (безвідсоткового депозиту), яка дорівнює 2,5 відсотка вартості договору. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання підрядником договору, а також у разі визнання судом результатів закупівлі або договору про закупівлю недійсними у випадках передбачених статтею 43 закону, а також згідно з умовами зазначеними в договору, але не пізніше між протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин (пункт 21.6 договору).

На виконання 21.6 договору підрядник ТОВ "Шинака-Україна" забезпечив виконання даного договору шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 79 675,43 грн. на рахунок Волинської митниці Держмитслужби (платіжна інструкція №8917 від 21 вересня 2020 року).

20 жовтня 2020 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1244 до договору №1238 від 21 жовтня 2020 року у відповідності до якої, у зв`язку із зменшенням фактичного обсягу видатків замовника на 2020 рік, до пунктів 31.1, 2.2, 18.1 договору внесено наступні зміни, а саме:

- п. 3.1. Договору викладено в наступній редакції:

"3.1. загальна вартість робіт згідно пропозиції відкритих торгів та договірної ціпи (додаток 1) складає 3187017,25 грн. в тому числі ПДВ 531169,54 грн, в тому числі:

У 2020 році - 1873416,00 грн. в тому числі ПДВ - 312236,00 грн.

У 2021 році - 1313601,25 грн., в тому числі ПДВ - 218933,54 грн.

- п. 2.2 Договору викладено в наступній редакції

2.2 термін виконання робіт: у 2020 році - до 15.12.2020 р., у 2021 році - 15.12.2021 р.

- п. 18.1 Договору викладено в наступній редакції:

"18.1. даний договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2021р., а в частині проведення розрахунків у межах річних бюджетних призначень на поточний рік - до кінця відповідного бюджетного року, але я будь- якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань; в частині гарантійних зобов`язань - протягом строку визначеного розділом 15 Договору."

- п. 22.1 викладено в наступній редакції

"22.1. Складовими Договору, крім цього документа, є Договірна ціна (Додаток 1), календарні графіки виконання робіт (Додаток 2), орієнтовний план фінансування підрядних робіт (Додаток 3)"

- Внесено зміни у Додаток 2 Календарний графік виконання робіт викладено в редакції, що додається.

- Доповнено Договір підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року Додатком 3 "Орієнтовний план фінансування підрядних робіт у 2020 році" (додається).

Всі інші умови Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року залишаються незмінними і Сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

30 грудня 2020 року між сторонами була укладено Додаткову угоду №2 до договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року згідно якого пункт 3.1 Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року викладено в наступній редакції:

"3.1. загальна вартість робіт, згідно пропозиції відкритих торгів та Договірної ціни (Додаток 1) складає: 3 187 017,25 грн, в тому числі ПДВ 531 169,00 грн., в тому числі:

У 2020 році 929 221,00 грн., в тому числі ПДВ 154 870,00 грн.

- У 2021 році 2 257 796,25 грн, в тому числі ПДВ 376 299,00 грн.

- Внесено зміни у Додаток 2 Календарний графік виконання робіт викладено в редакції, що додається.

- Доповнено Договір підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року Додатком 3 "Орієнтовний план фінансування підрядних робіт у 2020 році" (додається).

Інші умови договору підряду залишились незмінними.

28 серпня 2021 року між сторонами було підписано Додаткову угоду №190 до Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року про наступне:

У зв`язку з реорганізацією Волинської митниці Держмитслужби () шляхом приєднання Державної митної служби у створення Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №895 "Деякі питання територіальних органів Державної митної служби", керуючись наказом Державної митної служби України №61-г від 30 червня 2021 року "Про приймання передачі активів та зобов`язань, іншого майна, майнових прав і обов`язків та делегування окремих повноважень керівнику Волинської митний; як відокремленого підрозділу Держмитслужби" для забезпечення стабільного функціонування об`єктів митної інфраструктури у 2011 році, сторони домовились змінити сторону Волинська митниця Держмитслужби у Договорі підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року, на нову сторону - правонаступника - Державну митну службу України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Також даною додатковою угодою внесено зміни в пункт 3.1 Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року та викладено його наступній редакції:

"3.1. загальна вартість робіт, згідно пропозиції відкритих торгів та Договірної ціни становить:

3 187 017,25 грн, в тому числі ПДВ 531 169,00 грн., в тому числі:

У 2020 році 929 221,00 грн. , в тому числі ПДВ 154 870,00 грн., в тому числі оплачено у 2020 році (929 221,0-46 461,0=882 760,00 грн.)

У 2021 році 2 225 796,25 грн, в тому числі ПДВ 376 299,00 грн.

Залишок невикористаної суми договору 2 304 257,25 грн., в тому числі недоплата 5% згідно пункту 3.7 цього Договору підряду в розмірі 46 461,00 грн. на момент підписання даної додаткової угоди, Сторони домовились передати для виконання зобов`язань Державній митній службі України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби". Всі інші умови договору залишились незмінними.

13 грудня 2021 року сторони уклали Додаткову угоду №648 до Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року згідно якого пункт 3.1 договору підряду викладені в наступній редакції:

"3.1. загальна вартість робіт, згідно пропозиції відкритих торгів та Договірної ціпи (Додаток 1) складає: 3 187 017,25 грн, в тому числі ПДВ 531 169,00 грн., в тому числі:

У 2020 році 929 221,00 грн. , в тому числі ПЛВ 154 870,00 грн., в тому числі оплачено у 2020 році (929 221,0-46 161,0=882 760,00 грн.

У 2021 році 225 796,25 грн, в тому числі ПДВ 376 299,00 грн.

Пункт 2.2. договору підряду викладено в наступній редакції: "Термін виконання робіт у 2021 році - 29.12.2021". Всі інші умови запишись без змін.

21 грудня 2021 року між сторонами було підписано Додаткову угоду №655 до Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року, згідно якого пункт 3.1 було викладено в наступній редакції:

"3.1. загальна вартість робіт, згідно пропозиції відкритих торгів та договірної ціни (Додаток 1) складає: 3 187 017,25 грн., в тому числі ПДВ 531 169,00 грн., в тому числі:

У 2020 році 929 221,00 грн. , в тому числі ПДВ 154 870,00 грн., втому числі оплачено у 2020 році (929 221,0-46 461,0=882 760,00 грн.

У 2021 році 2 304 257,25 грн, в тому числі ПДВ 384 043,00 грн., в тому числі будівельно-монтажні роботи 2 257 796,25 грн. та недоплата 5% згідно пункту 3.7 Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року у розмірі 46 461,00 грн. Всі інші умови запишись незмінними.

24 грудня 2021 року сторони уклали Додаткову угоду №665 до Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року згідно якого пункт 3.1 договору підряду викладені в наступній редакції:

"3.1. загальна вартість робіт, згідно пропозиції відкритих торгів та Договірної ціни (Додаток 1) складас: 3 187 017,25 грн, в тому числі ПДВ 531 169,00 грн., в тому числі:

У 2020 році 882 760,00 грн, в тому числі ПДВ 147 126,67 грн.,

У 2021 році 497 474,14 грн, в тому числі ПДВ 82 912,36 грн.,

У 2022 році 1 806 783,11 грн. в тому числі ПДВ 301 130,52 грн.

П. 18.1 викладено в наступній редакції:

"Даний договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині проведення розрахунків у межах річних бюджетних призначень па поточний рік".

Внесено зміни в Додаток 2 "Календарний графік виконання робіт" і викладено в редакції, що додається. У графіку визначено перелік робіт на 2022 рік.

Всі інші умови Договору підряду №1238 від 31 жовтня 2020 року залишаються незмінними.

Відповідно до довідок про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) та актів приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в):

- за грудень 2020 року від 21 грудня 2020 року вартість виконаних будівельних робіт становить 537 607,00 грн.;

- за грудень-2 2020 року від 24 грудня 2020 року вартість виконаних будівельних робіт становить 391 614,00 грн.

Загальна вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року становить 929 221,00 грн.

Позивач доводить, що суми недоплати за актами виконаних робіт за 2020 рік становить:

1) Вартість виконаних робіт відповідно до акту №1 з урахуванням авансового платежу на придбання матеріалів становить 537607,00 грн-526024,00 грн. = 11583,00 грн.

2) Сума до оплати по остаточному акту №2 в межах 95% від вартості виконаних робіт відповідно до пункту 3.7. Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року становить: 391 614,00 грн. 46 461,00 грн. = 345 153,00 грн. (з яких 46 461,00 - 5% від загальної вартості виконаних робіт за грудень 2020 року, а саме 929 221,00 грн. х 95% = 882 760,00 грн.; 929 221,000 грн.-882 760,00 грн.= 46 461,00 грн.).

Відтак, загальна сума до сплати за грудень 2020 становить: 345 153,00 грн. + 11 583,00 грн. = 356 736,00 грн., а сума недоплати за 2020 рік становить 46 461,00 грн.

Відповідно до довідок про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) та актів приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в):

- за грудень 2021 року від 24 грудня 2021 року №1 вартість виконаних будівельних робіт становить 177 152,08 грн.

- за грудень-2 2021 року від 24 грудня 2021 року вартість виконаних будівельних робіт становить 346 504,91 грн.

Загальна вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2021 рік становить 523656,99 грн.

Позивач доводить, що суми недоплати за актами виконаних робіт за 2021 рік становить:

1) Сума до оплати по акту №1 в межах 95% від вартості виконаних робіт відповідно до пункту 3.7 Договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року становила: 177 152,08 грн. х 95%= 168 294,48 грн.

177 152,08 грн.-168 294,48 грн. = 8857,60 грн. (5% від загальної вартості виконаних робіт) - сума недоплати по акту №1 за грудень 2021 року;

2) Сума до сплати по акту №2 в межах 95% від вартості виконаних робіт відповідно до пункту 3.7 Договору підряду №1238 від 21.10.2020 року становила: 346 504,91 грн. - 329179,66 грн. = 17 323,25 грн. (з яких 17 325,25 грн. - 5% від загальної вартості виконаних робіт за грудень 2021 року по акту №2.). Сума до сплати по акту №2 становила: 346 504,90 - 17 325,25 грн. = 329 179,66 грн., сума недоплати по акту №2 за грудень 2021 року становить 17 325,25 грн.

Відтак, загальна сума до сплати за грудень 2021 становить: 8857,60 грн.+ 17 325,25 грн.=26 180,85 грн.

Загальна суму недоплати за період 2020 - 2021 років становить 72 643,85 грн. (46 461,00 грн.+ 26 182,85 грн.).

01 листопада 2022 року між сторонами було підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01 листопада 2021 року по 01 листопада 2022 року до договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року, відповідно до якого Волинська митниця станом на 11 листопада 2022 року має заборгованість перед ТОВ "Шинака-Україна" в сумі 72 643,85 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 4269, 07 грн. 3% річних та 23 424,85 грн. інфляційних втрат.

Матеріали справи також містять Пропозиції Волинської митниці щодо капітальних видатків у 2022 - 2023 роках, прогноз на 2024 рік та показники, що їх характеризують, проєкти кошторису Волинської митниці на 2022, 2023 та на 2024 рік, витяг з розподілу показників зведених кошторисів Волинської митниці на 2022 та 2023 роки, кошториси Волинської митниці на 2022, 2023 рік /т.1, а.с.83-101/.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач доказів оплати вартості виконаних робіт у повному обсязі до суду не надав, а доводи наведені позивачем в обґрунтування позову не спростовано.

Однак, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина першою статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`зана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною першою статті 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною першою статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами по справі договір за своєю суттю є договором підряду на проведення робіт, є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов`язань відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України. В свою чергу, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України вказаний договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Статтею 844 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 Цивільного кодексу України та уклали договір підряду, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись, що свідчить як про реалізацію сторонами свободи договору, так і недопущення порушення умов цього договору.

При цьому, сторони повинні розуміти, що виконання однієї умови договору є наслідком виконання іншої, а отже, що ці умови є взаємопов`язаними.

Реалізуючи свою свободу договору, у пунктах 3.7, 3.8 договору сторони погодили, що проміжні платежі за виконані роботи здійснюються замовником в межах 95 відсотків загальної вартості за Договірною ціною по даному об`єкту капітального ремонту. Остаточний розрахунок між Сторонами проводяться після повного завершення робіт підрядником, прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта та реєстрації "Декларації про готовність об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)" відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю, протягом 7 (семи) банківських днів, за умови наявності відкритих асигнувань на зазначені цілі па розрахунковому рахунку замовника.

При цьому, вказана умова договору є спеціальною умовою щодо виплат 5% від вартості виконаних робіт, які має здійснити відповідач за виконані позивачем роботи при настанні певних умов.

Отже, в договорі строк виконання зобов`язання зі сплати утриманих коштів в розмірі 5 % від вартості виконаних робіт визначений вказівкою на події, які можуть настати, а можуть і не настати (прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта), що свідчить про вчинення правочину під відкладальною умовою (частина 1 статті 212 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до частини 1 статті 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Крім того, датою закінчення виконання взятих зобов`язань Підрядником за цим Договором є дата реєстрації "Декларації про готовність об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю (пункт 2.6 Договору).

З дослідженого колегією суддів вбачається, що оплата виконаних робіт відповідачем здійснювалась у межах затверджених бюджетних призначень на бюджетний рік на підставі проміжних актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт у відповідності до положень пункту 3.7 Договору, яким передбачено, що проміжні платежі за виконані роботи здійснюються замовником в межах 95 % відсотків загальної вартості за Договірною ціною по даному об`єкту капітального ремонту.

Укладаючи додаткові угоди до договору підряду №1238 від 21 жовтня 2020 року сторони неодноразово зазначали про виконані роботи, здійснені розрахунки та залишок невикористаної суми договору. Додаткові угоди містять посилання на пункт 3.7 договору щодо проміжних платежів. Також, ТОВ "Шинака Україна" у позовній заяві обгрунтовуючи наявну заборгованість зазначає, що вона складається із 5% утриманих коштів за проміжними актами. Відповідачем не заперечується наявний розмір заборгованості як в актів звірки взаємних розрахунків, так і в ході розгляду справи.

Однак, на момент розгляду справи здача об`єкта в експлуатацію за договором не відбулась, що визнається самими сторонами спору, а також підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідних доказів, зокрема, акта прийняття об`єкта в експлуатацію, а тому заявлені позивачем вимоги є передчасними.

Також суд звертає увагу, що позивач /підрядник/ чи відповідач /замовник/ не відмовився від договору підряду, що б давало правові підстави підряднику вимагати оплату всієї вартості виконаних робіт.

Частиною 3 статті 212 Цивільного кодексу України визначено, якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Колегією суддів досліджено питання поведінки Волинської митниці та встановлено, що укладений між сторонами договір підряду не містить погоджених умов щодо авансування робіт. Додатковою угодою №665 від 24 грудня 2021 року сторони погодили загальну вартість договору підряду за 2020 - 2021 роки у сумі 1380234,14 грн., що становить суму по актах виконаних робіт за 2020-2021 роки (1452878,23 грн) за виключенням 5 % вартості, яка мала бути сплаченою після реєстрації декларації про готовність об`єкта у відповідності до пункту 3.8 договору.

Пунктом 3.2 договору сторонами було погоджено, що обсяги та строки виконання робіт встановлені календарним графіком /додаток 2/. Додатком 5 до додаткової угоди №665 від 24 грудня 2021 року було складено та узгоджено календарний графік виконання робіт на 2022 рік. Однак, дані роботи підрядником впродовж 2022 року не виконувалися, інших доказів сторонами не надано. Доказів вчинення дій замовником, які б унеможливлювали виконання таких робіт, не надано. Договором не передбачено виконання робіт виключно за попереднім авансом. Навпаки умови договору передбачали оплату підрядних робіт після їх виконання, а саме у пункті 5.5.1 договору передбачено обов`язок підрядника виконати роботи з використанням власних ресурсів, якщо інше не передбачено договором, та у встановлені строки відповідно до проектно-кошторисної документації.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, пункти 3.4 та 3.8 містять застереження про розрахунки "за умови наявності відкритих асигнувань на зазначені цілі на розрахунковому рахунку Замовника". Тобто, ТОВ "Шинака - Україна" (позивач у справі) повинен був усвідомлювати, що бюджетне фінансування може бути відсутнє.

В свою чергу, з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що Волинською митницею відповідно до наказу Державної митної служби України №360 від 25 травня 2021 року "Про затвердження Порядку підготовки показників проєкту зведеного кошторису для складання бюджетного запиту, паспорта бюджетної програми та звіту про його виконання Державною митною службою України" у 2022 та 2023 роках здійснювалось подання до Держмитслужби проєктів кошторисів митниці відповідно на 2023 та 2024 роки. Одним із додатків Проєкту кошторису є додаток "Пропозиції щодо капітальних видатків", де окремим рядком визначений об`єкт капітальних вкладень - Капітальний ремонт адміністративно-виробничого будинку митниці, та сума коштів необхідна для завершення робіт по даному об`єкту.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування частини 3 статті 212 Цивільного кодексу України, оскільки в діях відповідача не вбачається недобросовісної поведінки, яка перешкоджала б настанню відкладальної обставини щодо прийняття об`єкта в експлуатацію. Волинською митницею вживалися дії щодо отримання бюджетного фінансування, підрядник укладаючи договір погодився на певні ризики щодо бюджетних асигнувань та виконання робіт з використанням власних ресурсів, замовником не вчинялися дії щодо зупинення/перешкоджання будівництву, укладення договору з новим підрядником.

Подібні правові позиції щодо застосування статті 212 Цивільного кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2020 року у справі №910/1069/17, від 19 квітня 2018 року у справі №915/506/17, від 13 березня 2018 року у справі №910/15617/17 та від 04 лютого 2020 року у справі № 910/15765/18.

Враховуючи викладене не заслуговують на увагу твердження позивача, що додатковими угодами змінено статус актів за 2020-2021 роки з проміжних на остаточні, оскільки додатковими угодами не внесено змін у відповідні пункти договору, та в угоді від 24.12.2021 /остання додаткова угода/ вартість робіт у 2020-2021не включає 5% вартості, які мають бти сплачені після преєстрації декларації про готовність об`єкта. Також не впливає на висновки суду і Пропозиції про капітальні видатки у 2022-2023, прогноз на 2024 рік /а.с.84-85/, оскільки в графі загальна вартість робіт за кошторисом - визначена вартість договору та вказано відсоток виконання, а також заборгованість. Зазначення, що договір на 2023 не продовжено, не може свідчити про припинення зобов`язань за ним ні в частині виконання робіт, ні в частині розрахунків за таке виконання. За загальним правилом, визначеним статтями 598-599 ЦК україни, зобов`язання припиняється на підставах, визначених договором або законом, в тому числі виконанням, проведеним належним чином. Також зобов`язання можуть бути припинені за згодою сторін, докази чого в матеріалах справи відсутні.

Водночас, постановляючи рішення, суд першої інстанції не надавав оцінки пунктам 3.4, 3.7-3.8 договору, зокрема, як домовленість, викладена в даних умовах договору, впливає на здійснення та порядок розрахунків між сторонами, не спростував заперечення, викладені у відзиві відповідача від 03.11.2023 /а.с. 71-76/, натомість обмежився висновком, що відповідач не спростував вимог позивача, без будь якого обгрунтування.

Пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ТОВ "Шинака Україна" відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу 4269, 07 грн. 3% річних суми інфляційних за період прострочки платежів з 01 листопада 2021 року по 16 жовтня 2023 року та 23 424,85 грн. інфляційних втрат за період з 21 вересня 2022 року по 30 вересня 2023 року.

Враховуючи встановлений факт відсутності підстав для стягнення основної заборгованості, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у застосуванні статті 625 Цивільного кодексу України.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 позов було задоволено, ухвалено стягнути з Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна" 100 337,77 грн. заборгованості, в т.ч.: 72 643, 85 грн. основного боргу, 4269,07 грн. 3% річних, 23 424, 85 грн. інфляційних втрат та 2684 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

10 січня 2024 року до Господарського суду Волинської області від представника ТОВ "Шинака-Україна" адвоката Грибан Ж.В. надійшло клопотання від 09 січня 2024 року за вх. 01-75/244/24 від 10 січня 2024 року про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України 21 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 частково задоволено заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суду. Присуджено до стягнення з Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна" (45603, Волинська область, Луцький район, село Струмівка, вулиця Рівненська, будинок 4, ) 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення скасуванню, з огляду на наступне.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За загальним правилом питання, як розподілити між сторонами судові витрати, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (пункт 5 частини першої статті 237, пункт 2 частини п`ятої статті 238 ГПК України), а в суді апеляційної інстанції в резолютивній частині постанови (підпункти б) та в) пункту 4 частини першої статті 282 ГПК України).

Водночас частиною першою статті 221 ГПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановлено строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасного подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:

- кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому згідно з положеннями статті 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені. За вказаних обставин вирішення питання стосовно витрат, які відповідач поніс у суді апеляційної інстанції, має вирішуватися з урахуванням положень частини другої статті 124 ГПК України, а саме того, чи подавала особа відповідний розрахунок до цього суду (пункт 5.5 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі №908/574/20);

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі №910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі №921/221/21 та пункт 20 постанови від 31 травня 2022 року у справі №917/304/21, постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22);

- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (пункти 57 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №908/574/20, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №911/2130/21).

Заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.

З дослідженого колегією суддів вбачається, що позивач або його представник не подали докази, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в місцевому суді до ухвалення судом судового рішення, або заяву про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення протягом п`яти днів.

У позовній заяві виключно поінформовано суд, що на виконання положень пункту 9 частини 3 статті 162 ГПК України понесені і очікувані судові витрати становлять: 2684 судовий збір, 16000 грн. фактично понесені витрати на правову допомогу, 5000 грн. очікувані витрати. Хоча ТОВ "Шинака Україна" зазначило, що витрати на суму 16000 вже фактично понесені, однак жодних доказів до ухвалення рішення місцевим судом не надано.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення у суду були відсутні докази на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу і сторона не заявила до судових дебатів про намір надати відповідні докази після ухвалення рішення.

З дослідженого колегією суддів вбачається, що будь-яких заяв (як усних, так і письмових) про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення, представник позивача не робив, що, зокрема, підтверджується протоколами судових засідань від 07 грудня 2023 року, 18 грудня 2023 року, 04 січня 2024 року. Протилежного позивачем не доведено.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі №910/17223/19, від 07 лютого 2024 року у справі №910/216/23.

Встановлений процесуальною нормою строк не змінює обов`язку заявника вказати про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та про подання відповідних доказів до судових дебатів (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Як вже зазначалося, частиною восьмою статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановлено строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу були подані після ухвалення рішення місцевим судом і заявником не було зроблено заяву про неможливість подання таких до закінчення судових дебатів, місцевий господарський суд повинен був залишити без розгляду заяву ТОВ "Шинака Україна" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Місцевим господарським судом було допущено порушення норм процесуального права при ухвалені додаткового рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28 жовтня 2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення та додаткове рішення суду підлягають скасуванню.

Таким чином, апеляційні скарги Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 підлягають задоволенню.

Судові витрати у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, на рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Волинської області від 04 січня 2024 року у справі №903/1077/23 скасувати. Прийняти нове рішення. В позові відмовити.

Апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 задовольнити.

Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 23 січня 2024 року у справі №903/1077/23 скасувати. Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суду залишити без розгляду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинака-Україна" (45603, Волинська область, Луцький район, село Струмівка, вулиця Рівненська, будинок 4, ) на користь Державної митної служби України в особі Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) 3220,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №903/1077/23 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "12" квітня 2024 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.