ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"03" квітня 2024 р. Cправа № 902/99/24
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Глобі А.С.
За участю представників
позивача Жуков Д.О., ордер серії АІ №1533189 від 22.01.2024 (в режимі ВКЗ);
відповідача1 не з`явився,
відповідача2 не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду заяву представника позивача від 15.03.2024 року про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі:
про: солідарне стягнення 64118144,06 грн.
У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/99/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ТЕКСТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" про солідарне стягнення 64 118 144,06 грн заборгованості за договором поставки №14/12/23 від 14.12.2023 забезпеченого Договором поруки від 14.12.2023.
13.03.2024 судом ухвалено рішення по справі, яким позов задоволено повністю.
У позовній заяві позивачем зазначено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 127 500,00 грн та зазначено що остаточний звіт та розрахунок будуть надані суду, відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України.
15.03.2024 до суду від представника позивача надійшла заява №б/н від 15.03.2024 про ухвалення додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 77 775,00 грн.
Ухвалою суду від 18.03.2024 призначено судове засідання з вирішення питання понесених позивачем судових витрат на правову допомогу у справі №902/99/24 на 03.04.2024.
03.04.2024 до суду від представника відповідача2 надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній вважає, що заявлені витрати позивача на правничу допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, не мають характеру необхідних і неспівмірні з виконаною роботою, також дані пояснення містять клопотання про відкладення розгляду понесених позивачем витрат в зв`язку із зайнятістю представника відповідача2 іншому судовому засіданні.
03.04.2024 до суду від представника позивача надійшло клопотання про залишення додаткових пояснень представника відповідача2 без розгляду.
На визначену судом дату в судове засідання 03.04.2024 з`явився представник позивача в режимі ВКЗ.
В судовому засіданні суд повідомив представника позивача про наявність в матеріалах справи додаткових пояснень представника відповідача2.
Представник позивача зазначив, що ознайомлений з даними поясненнями та підтримав клопотання про залишення даних пояснень без розгляду, оскільки згідно витягу з сайту Національної асоціації адвокатів України право на зайняття адвокатською діяльністю Романюка Івана Миколайовича зупинено згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатську діяльність» з 10.05.2022.
Суд оглянувши матеріали справи зокрема додані до додаткових пояснень відповідача2 повноваження представника та витяг з сайту Національної асоціації адвокатів України поданий представником позивача зазначає наступне.
Як вбачається з наданого витягу з сайту Національної асоціації адвокатів України Романюку Івану Миколайовичу радою адвокатів Рівненської області видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1353 на підставі рішення №3.3 в подальшому на підставі заяви від 10.05.2022 право на зайняття адвокатською діяльністю Романюка Івана Миколайовича зупинено згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатську діяльність» з 10.05.2022.
Водночас як вбачається з доданих до додаткових пояснень відповідача2 повноважень представника Романюк Іван Миколайович відповідно до закону України «Про адвокатську діяльність» має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі рішення ради адвокатів Київської області від 18.02.2021 №85, що підтверджується свідоцтвом серія КС №9834/10 від 18.02.2021 та Ордером серія АІ №1567788 від 19.03.2024 в якому також зазначено номер свідоцтва та рішення ради адвокатів.
З огляду на викладене суд оцінює критично твердження представника позивача, що адвокатська діяльність представника відповідача2 зупинена, тому додаткові пояснення представника відповідача2 долучені судом до матеріалів справи та в подальшому будуть оцінені судом.
Розглянувши клопотання представника відповідача2, викладене в додаткових поясненнях, про відкладення судового засідання з розгляду заяви про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд відхиляє його, оскільки ч. 3 та ч. 4 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Крім того, в додаткових поясненнях викладено думку відповідача2 щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, а в ухвалі суду від 18.03.2022 явка уповноважених представників сторін в судове засідання визнана на власний розсуд.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в повному обсязі та просив її задовольнити.
Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, додаткове рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.
Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 03.04.2024, судом проголошено вступну та резолютивну частину додаткового рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи, заяву представника позивача про понесенні судові витрати на правничу допомогу та письмові пояснення представника відповідача2 про неспівмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу, зазначає наступне.
Відповідно до правил частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві позивачем зазначено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 127 500,00 грн.
Згідно з нормами частини 3 статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У позовній заяві позивачем, поміж іншого, зазначено що остаточний звіт та розрахунок понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України.
Рішення суду у даній справі ухвалено 13 березня 2024, заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надійшла до суду через систему «Електронний суд» 15 березня 2024.

У зв`язку з викладеним, представником позивача подано докази понесення витрат на правничу допомогу в строки визначені ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Частинами 2-6 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В додаткових поясненнях представника відповідача2 останній зазначає про те, що заявлені витрати позивача на правничу допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, не мають характеру необхідних і неспівмірні з виконаною роботою, крім того подані з пропуском процесуального строку без поважних для того причин.

З огляду на це позивач вважає, що підстави для задоволення заяви про розподіл судових витрат відсутні тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Суд розглянувши додаткові пояснення відповідач2 щодо понесених позивачем судових витрат, оцінює їх критично, оскільки твердження позивача, що докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу подані з пропуском процесуального строку спростовуються встановленими судом вище обставинами, крім того в даному клопотанні позивачем не надано контр розрахунку судових витрат, а лише зазначено, що заявлені витрати не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, не мають характеру необхідних і неспівмірні з виконаною роботою та не зазначено суму до якої суд мав би зменшити дані витрати, а за приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Сама лише незгода учасника спору із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 910/5410/19.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою та необхідною.

Крім того, слід вказати, відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем було подано копії: договору про надання правничої допомоги №82 від 15.02.2024, додатку №2 від 12.01.2024 до договору, звіту №2 про надану правничу допомогу від 13.03.2024 на загальну суму 77 775,00 грн з описом робіт та кількістю витраченого часу, виписка банку по операції щодо оплати за правничу допомогу від 19.01.2024 на суму 76 500,00 грн, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія РН №1244 від 17.06.2017 та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1533189 від 22.01.2024

Згідно з умовами пунктів 3.1., 3.2. договору на умовах, передбачених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику Правничу допомогу, а Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю Винагороду та відшкодувати (за наявності) Фактичні витрати. Перелік видів Правничої допомоги та умови її надання узгоджуються Сторонами у відповідному Дорученні, яке є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 4.1. та п. 4.2. договору Доручення Замовника оформлюється у вигляді додатку до Договору і є свідченням його вільного волевиявлення на надання Виконавцем певних видів Правничої допомоги. Відкликання Доручення здійснюється у письмовій формі та є можливим лише в тій частині, в якій воно фактично не виконане. В Дорученні зазначаються його предмет, спосіб і порядок виконання (представництво, захист тощо) та Винагорода.

Пунктом 4.8 договору визначено, що приймання Замовником Правничої допомоги оформлюється відповідними Звітами або актами. Замовник зобов`язаний підписати та повернути Виконавцю Звіт/акт про надання Правничої допомоги протягом п`яти днів з моменту його отримання. У випадку виникнення зауважень до його змісту, Замовник має право оформити їх у вигляді додатка до Звіту/акта, підписати його та повернути Виконавцю в цей самий строк. У разі невиконання зазначеного, Звіт/акт вважається узгодженим та таким що зобов`язує Замовника виконати обов`язки, передбачені розділом 5 цього Договору.

В пунктах 5.1. та 5.2. договору визначено, що Винагорода Виконавця узгоджується із Замовником у відповідному Дорученні. Якщо у виключних випадках Сторони не визначили її у Дорученні, вона визначається Виконавцем у Звіті/акті надання Правничої допомоги, залежно від обсягу витраченого часу на надання Правничої допомоги у погодинній формі оплати з розрахунку один прожитковий мінімум для працездатних осіб за годину роботи Виконавця. Винагорода сплачується протягом п`яти днів з моменту погодження Звіту/Акта згідно п. 4.8. Договору, якщо інше не встановлено у Дорученні.

В Додатку №2 від 12.01.2024, сторони погодили доручення, а саме супровід судового спору із ТОВ "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ" та ТОВ "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" про стягнення боргу, що виник за договорами поставки №14/12/23 від 14.12.2023 та поруки №14/12/23-2 від 14.12.2023 в Господарському суді Вінницької області, Північно-західному апеляційному господарському суді, Верховному суді відповідно до потреби в режимі відеоконференції без обмеження кількості судових засідань, тривалості судового процесу та підготовлених процесуальних документів.

В п. 2.1 додатку визначено, що винагорода за надання Правничої допомоги, зазначеної у п.1 цього Доручення, встановлюється у формі погодинної оплати з розрахунку 5100 грн за годину роботи Адвоката.

Замовник зобов`язується сплатити Винагороду наступним чином: протягом трьох днів з моменту укладення цього Доручення Замовник зобов`язується оплатити аванс пропорційно 15 годинам роботи. Остаточна Винагорода сплачується протягом трьох днів з моменту укладення відповідного Звіту/Акту наданих послуг (п. 2.2. додатку).

Як зазначено представником позивача в заяві, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу складає 77 775,00 грн.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Водночас дослідивши надані заявником докази суд вважає за необхідне відзначити, що Звіт №2 наданої професійної правничої допомоги від 13.03.2024 містить наступний перелік послуг в загальному розмірі 77 775,00 грн. які включали в себе:

- Отримання від Замовника інформації щодо предмету спору - 15 хв - 1 275,00 грн;

- Збір та аналіз документів, що підтверджують заборгованість Відповідача-1, збір доказів на підтвердження належності вимог до поручителя - 120 хв - 10 200,00 грн;

- Підготовка позовної заяви, формування переліку додатків та погодження її змісту із Замовником - 480 хв - 40 800,00 грн;

- Пошук інформації щодо Відповідачів на предмет наявності майна, інших судових процесів та виконавчих проваджень. Підготовка заяви про забезпечення позову - 180 хв - 15 300,00 грн;

- Підготовка до судових засідань та участь в них в режимі відеоконференції - 120 хв - 10 200,00 грн.

Суд зауважує, що послуги «Отримання від Замовника інформації щодо предмету спору» та «Збір та аналіз документів, що підтверджують заборгованість Відповідача-1, збір доказів на підтвердження належності вимог до поручителя» які зазначена в п.1 та п.2 Звіту охоплюється процесом «Підготовка позовної заяви, формування переліку додатків та погодження її змісту із Замовником» як окремим видом послуги яка зазначена в п. 3 Звіту.

Перелік видів правової допомоги хоча і є невичерпним, однак відокремлення процесу отримання та ознайомлення з документами і узгодження правової позиції від безпосередньої правової допомоги у формі підготовки, складання та подання до суду позовної заяви з додатками суд вважає протиправним та вчинено на шкоду іншій стороні.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що п. 3 Звіту наданої професійної правничої допомоги включає в себе п. 1 та п. 2 даного Звіту, а тому правомірним та обґрунтованим є вартість наданих послуг по цих пунктах в розмірі 40 800,00 грн.

Щодо послуги викладеної в п.4 Звіту «Пошук інформації щодо Відповідачів на предмет наявності майна, інших судових процесів та виконавчих проваджень. Підготовка заяви про забезпечення позову» суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 24.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача від 23.01.2024 про забезпечення позову. Дана ухвала залишена в силі постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2024. Тобто дана заява подана до суду безпідставно і витрати по ній не можуть бути покладені на відповідачів.

Відтак суд не вбачає підстав для покладення на відповідача послуг, що відображені в пункті 4 Звіту наданої професійної правничої допомоги в розмірі 15 300,00 грн, з огляду на їх необґрунтованість, а тому вказані витрати залишаються за позивачем.

Водночас суд вважає правомірною та обґрунтованою суму послуг по п. 5 Звіту наданої професійної правничої допомоги в розмірі 10 200,00 грн (Підготовка до судових засідань та участь в них в режимі відеоконференції).

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

З огляду на такі обставини суд вважає за можливе застосувати положення частини 5 статті 129 ГПК України та врахувати під час вирішення питання про розподіл судових витрат наведені вище обставини.

Оцінюючи витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на надання консультацій клієнту, складення позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, необхідний на надання таких послуг, суд робить висновок про те, що справедливим та співрозмірним у даному випадку є призначення 51 000,00 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу в розрахунку 300 хв витраченого часу та участь в судових засіданнях.

Таким чином суд покладає на відповідачів 51 000,00 грн. судових витрат відповідно до встановлених судом обставин на підставі частини 5 статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 4, 13, 123, 124, 126, 129, 219, 233, 236, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву представника позивача від 15.03.2024 року про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу понесених позивачем задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС МОНТАЖПРОЕКТ" (вул. Соборна, 88а, м. Гнівань, Вінницький район, Вінницька обл., 23310, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (вул. Подільська, 1В, Вінницький район, Вінницька обл., 23337, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ТЕКСТ" (площа Соборна, буд. 12, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000, ) 51 000,00 грн. - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3. Витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ТЕКСТ" на професійну правничу допомогу в розмірі 26 775,00 грн. залишити за останнім.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

5. Примірник повного додаткового судового рішення надіслати сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача1 - , відповідача2 - .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 10.04.2024

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи