ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Справа № 918/760/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Василишин А.Р.

суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Захарова М.О.

за участю представників сторін:

прокурора - Немкович І.І,

позивача Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області - не з`явилися

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" - адв. Патраков О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.09.2023 р.

постановлене у м. Рівне, повний текст складено 06.10.2023 р.

у справі № 918/760/23 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом Керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення в сумі 40390,15 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області від 26.09.2023 р. у справі № 918/760/23 задоволено позов керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод до договору на постачання електричної енергії № 15048-ВЦ/601 від 11.01.2021 р. та стягнення 40390,15 грн. зайво сплачених коштів.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Зазначає, що суд першої інстанції, не врахував вимоги Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», яким визначено належний орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, - Держаудитслужбу, тому представництво інтересів держави прокурором здійснене за участі неналежного позивача.

Доводить, що Радивилівська міська рада у спірних правовідносинах порушує вимоги ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. п. 8 - 10, 15 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення фінансового контролю в Україні" в частині державного контролю у сфері закупівель, де зазначено, що в сфері державного фінансового контролю, уповноваженим органом є Державна аудиторська служба України, яка може порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, в судовому порядку стягувати в дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами.

Також посилається на ст. 92 та ст. 131-1 Конституції України і доводить, що виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури, тоді як статтею 2 Закону України "Про прокуратуру" не передбачено проведення моніторингу державних закупівель та постановлення висновків щодо незаконності господарської діяльності підприємств, установ, організацій.

Стверджує, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Посилається на висновки Верховного Суду щодо можливості укладати додаткові угоди декілька разів в залежності від коливання ціни на ринку, які викладені в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 05.04.2023 р. у справі № 420/17618/21.

Доводить, що у новій редакції Закону України "Про публічні закупівлі" порушення частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не є законодавчо встановленою підставою нікчемності правочину.

Просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 26.09.2023 р. у справі № 918/760/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах Радивилівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 40 390,15 грн.

Дубенська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила проти доводів апеляційної скарги.

Посилається на судову практику та доводить, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі всіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них.

Зауважує, що рішення переможця про підписання договору є його добровільним волевиявленням про те, що він згідний на умови договору, в тому числі - ціну за одиницю товару на день підписання договору. Однак скаржник підписав договір, маючи на меті подальше спонукання Радивилівської міської ради до укладення незаконних і таких, що порушують інтереси держави, додаткових угод.

Звертає увагу, що Закон України «Про публічні закупівлі» дає можливість збільшити ціну за договором, але не більше як на 10% при укладенні додаткових угод сторонами незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод). Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма ст. 41 Закон України «Про публічні закупівлі» застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Прокурор вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Перемога у закупівлі, джерелом фінансування якої є кошти місцевого бюджету та укладення договору про закупівлю електричної енергії з ціною за 1 кВт*год електричної енергії 1,70 грн. (без ПДВ) та її подальше підвищення шляхом укладення оспорюваних додаткових угод (без відповідного коливання ціни на ринку), призвело до загального збільшення ціни на 38,92 %, що є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача.

Також зазначає, що вимога про стягнення на користь Радивилівської міської ради коштів у розмірі 40390,15 грн. є похідною щодо вимог про визнання недійсною додаткових угод до вказаного договору.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" подав додаткові письмові пояснення щодо розрахунку зміни ціни на електроенергію при укладенні додаткових угод.

Зокрема, скаржник зазначає, шо про збільшення ціни він завчасно повідомляв споживача, надсилаючи повідомлення з документальним підтвердженням такого збільшення, на що споживач надав свою згоду за умови, що споживач мав право розірвати договір. Отже, кожного разу при укладанні додаткової угоди до основного договору, збільшення ціни на електричну енергію відбувалось не більше ніж на 10 % порівняно з попередньою ціною, оскільки кількість таких змін не обмежена, що вказує п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а тому вважає, що посилання прокурора, що ціна на електричну енергію згідно укладених додаткових угод збільшена на 38,9 % є безпідставним.

Таким чином, скаржник доводить, що додаткові угоди № 2, № 4, б/н, № 6 укладені відповідно до норм ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", і підстав для визнання їх недійсними немає.

Позивач Радивилівська міська рада Дубенського району Дубенської області відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Ухвалою від 09.01.2024 р. Північно-західний апеляційний господарський суд зупинив з власної ініціативи провадження у справі № 918/760/23 до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/2321/22 та оприлюднення такої постанови.

Постановою від 25.01.2024 р. Велика Палата Верховного Суду задоволила касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури. Рішення Господарського суду Харківської області від 07.03.2023 р. та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 р. у справі № 922/2321/22 скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів у розмірі 473758,34 грн. Визнано недійсними додаткові угоди до договору № 44 про постачання електричної енергії споживачу від 11 лютого 2021 року.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Ухвалою від 13.02.2024 р. Північно-західний апеляційний господарський суд поновив провадження у справі № 918/760/23 та призначив справу до розгляду у судовому засіданні на 12.03.2024 р.

Радивилівська міська рада Дубенського району Дубенської області не забезпечила явку представників у судове засідання 12.03.2024 р., тоді як був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа /а.с. 26 зв. у т. 2/.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні представник відповідача/скаржника підтримав доводи апеляційної скарги з підстави доведеності підстав для укладання додаткових угод та неналежного позивача.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення прокурора та представника скаржника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

За результатами проведеної закупівлі UA-2021-01-04-001553-b 11.01.2021 р. Радивилівська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» уклали договір № 15048-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу /а.с. 17 23 у т.1/.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник/скаржник постачає електричну енергію споживачу/позивачу (за кодом ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.3. договору загальний обсяг постачання електричної енергії - 309150 кВТ*год.

Постачальник зобов`язується поставити споживачу електричну енергію в строк з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. включно (п. 3.1. договору).

Пунктом 5.2. договору визначено, що загальна ціна договору становить 618300,00 грн з ПДВ.

Відповідно до додатку № 1 до договору ціна за 1 кВТ*год становить 2,00 грн з ПДВ (1,70 грн. без ПДВ) /а.с. 24 у т.1/.

Згідно з п. 13.1. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін та вводиться в дію з 01.01.2021 р. і діє до 31.12.2021 р., а в частині грошових розрахунків - до повного виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 13.6 договору істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару (електричної енергії) не більше як на 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

У разі коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку постачальник письмово звертається до споживача щодо зміни ціни за одиницю товару (електричної енергії). Наявність факту коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку підтверджується довідками (завіреними копіями довідок) відповідних органів, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку, щодо розміру цін на товар (електричну енергію на момент укладення договору та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій.

У разі виникнення необхідності у подальшій зміні ціни товару (електричної енергії) (відносно попередньої ціни) наявність факту коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку підтверджується довідкою (завіреною копією довідки) відповідних органів, установ та організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни Товару (електричної енергії) на ринку щодо розміру цін товару (електричної енергії) тільки на дату звернення до вказаних органів, установ та організацій.

В подальшому Радивилівська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» неодноразово збільшували ціну за одиницю товару шляхом укладання додаткових угод до договору, якими, зокрема:

- додатковою угодою № 1 від 01.02.2021 р. сторони договору визначили, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 1,83317 грн./кВт*год без ПДВ (та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з січня 2021 року (збільшено ціну на 7,83 %); за змістом додаткової угоди сторони послались на коливання ціни на електричну енергію на ринку /а.с. 31 у т.1/;

- додатковою угодою № 2 від 09.03.2021 р. визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 1,98694 грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з лютого 2021 року (збільшено ціну на 16,88 %) /а.с. 32 у т.1/;

- додатковою угодою № 4 від 13.09.2021 р. визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,15607 грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.08.2021 р. (збільшено ціну на 26,83 %) /а.с. 37 у т.1/;

- додатковою угодою № б/н від 14.09.2021 р. визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,34210 грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.08.2021 р. (збільшено ціну на 37,78 %) /а.с. 39 у т.1/;

- додатковою угодою № 6 від 15.09.2021 р. визначено, що ціна за 1 кВт/год спожиту електричну енергію за становить 2,54671 грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01.08.2021 р. (збільшено ціну на 49,81 %) /а.с. 41 у т.1/.

Отже, внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 49.81 %. За змістом кожної додаткової угоди сторони послались на коливання ціни на електричну енергію на ринку.

Договір та додаткові угоди до нього підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

Матеріалами справи підтверджено, що TOB «РОЕК» на виконання договору поставлено 211017 кВт*год електричної енергії на загальну суму 504586,21 грн з ПДВ., а саме:

- згідно акту приймання-передачі № А- за січень 2021 року - 46114 кВт*год на суму 101441,78 грн. з ПДВ, /а.с. 56 у т.1/ сплачені відповідно до платіжних доручень № 25, № 19 від 18.02.2021 р. /а.с. 82 у т.1/;

- згідно акту приймання-передачі № А- за лютий 2021 року - 43766 кВт*год на суму 104352,49 грн. з ПДВ, /а.с. 60 у т.1/ сплачені відповідно до платіжних доручень № 61 від 18.03.2021 р., № 37 від 17.03.2021 р. /а.с. 83 у т.1/;

- згідно акту приймання-передачі № А- за березень 2021 року - 27658 кВт*год на суму 65945,7 грн. з ПДВ, /а.с. 64 у т.1/ сплачені відповідно до платіжних доручень № 94, № 53 від 15.04.2021 р. /а.с. 84 у т.1/;

- згідно акту приймання-передачі № А- за квітень 2021 року - 27032 кВт*год на суму 64453,15 грн. з ПДВ, /а.с. 67 у т.1/ сплачені відповідно до платіжних доручень № 166, № 90 від 28.05.2021 р. /а.с. 85 у т.1/;

- згідно акту приймання-передачі № А- за травень 2021 року - 19687 кВт*год на суму 46940,23 грн. з ПДВ, /а.с. 70 у т.1/ сплачені відповідно до платіжних доручень № 178, № 111 від 18.06.2021 р. /а.с. 86 у т.1/;

- згідно акту приймання-передачі № А- за червень 2021 року - 17583 кВт*год на суму 41923,71 грн. з ПДВ, /а.с. 73 у т.1/ сплачені відповідно до платіжних доручень № 230, № 147 від 16.07.2021 р. /а.с. 87 у т.1/;

- згідно акту приймання-передачі № А- за липень 2021 року - 14347 кВт*год на суму 34207,97 грн. з ПДВ, /а.с. 76 у т.1/ сплачені відповідно до платіжних доручень № 278, № 176 від 12.08.2021 р. /а.с. 88 у т.1/;

- згідно акту приймання-передачі № А- за серпень 2021 року - 14830 кВт*год на суму 45321,18 грн. з ПДВ, /а.с. 79 у т.1/ сплачені відповідно до платіжних доручень № 318, № 218 від 23.09.2021 р. /а.с. 89 у т.1/.

Звертаючись із позовом до господарського суду, прокурор доводить, що додаткові угоди № 2, 4, б/н, 6 до договору укладені всупереч нормам Закону України "Про публічні закупівлі", тому підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, а надмірно сплачені кошти - стягненню з відповідача на користь позивача. Прокурор пояснює, що метою позову є захист інтересів держави, порушених унаслідок розпорядження бюджетними коштами з недотриманням принципів максимальної економії, ефективності та результативності їх витрачання.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій згідно зі ст. 23 Закону "Про прокуратуру" стала усвідомлена пасивна поведінка позивача.

Так, листом Дубенської окружної прокуратури від 18.05.2023 р. № 51-1597вих-23 /а.с. 96-97 у т.1/ до Радивилівської міської ради Дубенського району Дубенської області прокурор просив надати інформацію щодо вжиття міською радою заходів цивільно-правового характеру щодо оскарження вищезазначених додаткових угод до договору та стягнення з ТОВ «РОЕК» 40390,15 грн. надмірно сплачених коштів.

Радивилівська міська рада Дубенського району Дубенської області відповіді на такий лист прокурора не надала, і листом від 20.07.2023 р. № 51-2376вих-23 /а.с. 98 у т.1/ прокурор повідомив орган місцевого самоврядування про намір звернутись до суду з позовом в інтересах Радивилівської міської ради Дубенського району Дубенської області до ТОВ «РОЕК» про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 40390,15 грн.

Позивач Радивилівська міська рада є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах. Так, статтею 143 Конституції України визначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання відповідно до закону тощо. Відтак, завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Крім того, відповідно до норм п.п. 15, 22, ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 62, ч. 4 ст. 71 Закону України "Про місцеве самоврядування" Радивилівська міська рада має повноваження здійснювати контроль щодо законності проведених закупівель за бюджетні кошти, прийнятих за результатами таких закупівель рішень та контроль за ефективністю використання бюджетних коштів при укладенні господарських договорів. Крім того, оплата за спірним договором здійснювалася за рахунок коштів місцевого бюджету саме Радивилівською міською радою.

Відтак, маючи відповідні правомочності для звернення до суду з цим позовом, уповноважений орган надані йому повноваження самостійно не використав докази про вжиті заходи відсутні, а також не відреагував на повідомлення прокурора про стверджуване порушення.

Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 915/20/18 визначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 914/225/18.

Водночас, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19 викладено висновок, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховною Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема, і тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем.

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Отже, прокурор відповідно до норм ч.4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував необхідність представництва інтересів держави внаслідок стверджуваного порушенням законності у сфері публічних закупівель та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, оскільки саме рада, а не Держаудитслужба, є стороною правочину/договору про закупівлю у спорі про визнання такого договору недійсним та стягнення коштів, сплачених відповідачеві іншій стороні за цим договором.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор надав йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення тощо. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після повідомлення прокурора про стверджуване порушення, кваліфікується як бездіяльність відповідного органу та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи відповідача/скаржника про те, що єдиним належним позивачем відповідно до Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» є Держаудитслужба, тому представництво інтересів держави прокурором здійснене за участі неналежного позивача.

Таким чином, колегія суддів встановила, що прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і суд першої інстанції установив відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей 162, 164 ГПК України.

Задоволивши позов прокурора, суд першої інстанції виснував, що оскаржувані додаткові угоди № 2, № 4, б/н, № 6 до договору укладені з порушенням вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а тому підлягають визнанню недійсними згідно зі ст. ст. 203, 215 ЦК України в судовому порядку. Також суд першої інстанції встановив, що внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію мала місце переплата бюджетних коштів на суму 40390,15 грн., і так переплата підлягає стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, враховуючи встановлені у справі обставини.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 статті 189 Господарського кодексу України, ч.1-3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору і встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 р. у справі № 922/2321/22, до ухвалення якої і зупинялося провадження у даній справі.

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегією суддів встановлено, що Радивилівська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія», пославшись на коливання ціни на електричну енергію, уклали додаткову угоду № 1 від 01.02.2021 р. до договору, якою збільшено ціну за одиницю товару на 7,83 % (до 1,83317 грн./кВт*год без ПДВ) та розповсюджено її дію з січня 2021 року /а.с. 31 у т.1/. Відповідність такої додаткової угоди як вимогам закону так і обставинам коливання ціни на ринку не ставиться під сумнів прокурором і позивачем і не є предметом позову.

В подальшому Радивилівська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія», також посилаючись на коливання ціни на електричну енергію, уклали додаткову угоду № 2 від 09.03.2021 р., відповідно до якої визначили ціну за 1 кВт/год спожитої електричної енергії 1,98694 грн/кВт*год без ПДВ та розповсюдили її дію на період з лютого 2021 року /а.с. 33 у т.1/.

Судом встановлено, що за інформацією веб порталу ДП «Оператор ринку» фактично ціна на електричну енергію з моменту укладення додаткової угоди № 1 (01.02.2021 р.) в порівнянні на дату укладення додаткової угоди № 2 (09.03.2023 р.) фактично зменшилась.

Так, 01.02.2021 р. середньозважена ціна на електричну енергію на ринку РДН становила 1726,13 грн/МВт.год (без ПДВ), а на ринку ВДР - 1919,50 грн/МВт.год (без ПДВ) /а.с. 90-91 у т.1/.

09.03.2023 р. середньозважена ціна електричної енергії на ринку РДН становила - 1399,93 грн/МВт.год (без ПДВ), а на ринку ВДР - 1439,37 грн/МВт.год (без ПДВ) (тобто ціна на ринках зменшилась на 18,89 % та на 25,01 % відповідно) /а.с. 92-93 у т.1/.

Загалом середньозважена ціна у лютому 2021 на ринку РДН становила - 1611,59 грн/МВт.год (без ПДВ), а на ринку ВДР - 1756,16 грн/МВт.год (без ПДВ) /а.с. 94-95 у т.1/.

Проте середньозважена ціна у березні 2021 на ринку РДН становила - 1 316,42 грн/МВт.год (без ПДВ), а на ринку ВДР - 1 359,04 грн/МВт.год (без ПДВ) (тобто ціна на ринках зменшилась на 18,31 % та на 22, 61 % відповідно) /а.с. 94-95 у т.1/.

Отже, встановлено, що фактично коливання ціни електроенергії на ринку відбулося в сторону зменшення, тому колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що додаткова угода № 2 укладена безпідставно, з порушенням ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підлягає визнанню недійсною як така, що не відповідає нормам чинного законодавства.

У подальшому Радивилівською міською радою і Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» були укладені додаткові угоди № 4, б/н, № 6, за умовами яких загальне збільшення ціни за одиницю електричної енергії склало за 1 кВт/год. на 38,92 % від початкової ціни товару, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю.

Оскільки відповідно до норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

За наведених обставин додаткові угоди № 4, б/н, № 6 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 11.01.2021 р. № 15048-ВЦ суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», тому правомірно визнані недійсними судом першої інстанції з урахуванням вимог ч.1 ст.203 ЦК України.

Оскільки зазначені додаткові угоди № 2, № 4, б/н, № 6 є недійсними та не породжують правових наслідків, оплата за поставлену в період лютого-серпня 2021 року електроенергію (164 903 кВт*год) має розраховуватись за ціною, визначеною у додатковій угоді № 1 - 1,83317 грн./кВт*год без ПДВ (2,199804 грн./кВт*год з ПДВ).

Відповідно, за поставлену електричну енергію Радивилівська міська рада повинна була сплатити кошти за ціною, визначеною додатковою угодою № 1 у сумі 362754,28 грн із розрахунку 2,199804 х 164 903.

Решта сплаченої суми 40390,15 грн є такими, що безпідставно одержані відповідачем, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу відповідно до статей 216, 1212 ЦК України.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи були почуті, враховані судами першої та апеляційної інстанції, натомість рішення є вмотивованим, і судом першої інстанції зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України", "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

За результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 26.09.2023 р. у справі № 918/760/23 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Рівненської області від 26.09.2023 р. у справі № 918/760/23 залишити без змін.

Справу № 918/760/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складений 15.04.2024 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.