номер провадження справи 9/7/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 Справа № 908/118/24

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістикс Солюшнз», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м. Запоріжжя

про стягнення суми 225852,99 грн

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістикс Солюшнз» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» суми 186158,00 грн основного боргу, суми 36894,99 грн пені, суми 2800,00 грн 3% річних, всього - загальної суми 225852,99 грн.

Ухвалою суду від 29.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/118/24, присвоєно номер провадження справи 9/7/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві. Підставою для звернення з позовом зазначено невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу згідно з умовами договору №48 про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.03.2022 та відповідно до підписаної сторонами заявки № 20 від 07.10.2022, що є додатком до договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 186158,00 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем, враховуючи умови договору та приписи діючого законодавства, також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню та 3% річних. Позов обґрунтовано ст.ст. 11, 526, 530, 599, 626-628, 909, 914, 916 ЦК України, ст. 193 ГК України та умовами договору.

У відзиві, який надійшов до суду 21.02.2024 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі 20.02.2024), відповідач проти позовних вимог заперечив з наступних підстав. За умовами договору сторони досягли згоди про використання документів у письмовій формі, в т.ч. передання документів факсимільним зв`язком з подальшим обміном оригіналами вказаних документів; можливість використання документів в електронній формі сторони не узгоджували. Направлення позивачем на адресу відповідача акту наданих послуг в електронній формі за допомогою програми М.Е.D.O.C. не є належним виконанням умов укладеного сторонами договору в частині направлення на адресу Замовника акту виконаних робіт для подальшого підписання. За таких обставин, посилання позивача на п. 8.3 договору із зазначенням про те, що акт наданих послуг вважається прийнятим, є необґрунтованим. Станом на 17.12.2024 акт здачі приймання (надання послуг) від позивача на адресу ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» не надходив. У Заявці № 20 від 07.10.2022 сторони узгодили проведення оплати протягом 14 банківських днів після підписання акту наданих послуг. Акт надання послуг з боку відповідача не підписувався, оскільки такий акт у письмовій формі на адресу останнього від позивача не надходив. Таким чином права позивача не є порушеними, так як в силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України не виник обов`язок щодо проведення оплати наданих послуг. У зв`язку із цим, оскільки строк виконання основного зобов`язання не настав, позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних також є необґрунтованими через відсутність прострочення виконання зобов`язання. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.

26.02.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 23.02.2024) в якій позивач, зокрема, зазначив, що пункт 8.5. договору щодо обов`язкового обміну оригінальними примірниками до актів виконаних робіт не застосовується, оскільки вони не відносяться до таких категорій, як заявки, зміни та доповнення до Договору. Позивачем дотримано письмову форму акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 214 від 18.10.2022, оскільки він був складений в електронній формі та підписаний уповноваженою особою позивача, що відповідає вимогам 8.2. та 8.3. Договору. Жодних заперечень щодо форми акту виконаних робіт від відповідача не надходило. Оскільки ТОВ «ЗТМК» не надало письмових заперечень проти підписання Акту наданих послуг, то останній вважається прийнятим, отже строк зобов`язання по оплаті настав та піддягає виконанню в повному обсязі. У відповідача виникли заперечення проти форми акту виконаних робіт лише під час провадження у справі в суді, що свідчить про пропуск ним терміну надання письмових заперечень проти підписання Акту наданих послуг.

У зв`язку з воєнним станом в Україні, погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними повітряними тривогами через загрозу обстрілів та ракетних ударів обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, справу розглянуто 16.04.2024. За наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (Замовник, відповідач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістикс Солюшнз» (Експедитор, позивач у справі) уклали договір № 48 про надання транспортно-експедиторських послуг (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого Замовник замовляє, а Експедитор надає послуги по організації перевезення вантажів в міжнародному та внутрішньому сполученні (код ДК 021:2015-63520000-0) згідно з діючим законодавством України, вимог міжнародних Конвенцій та Угод в сфері міжнародних перевезень.

З пункту п. 1.2. Договору слідує, що найменування, вид, кількість (об`єм маса), характер, властивості і умови перевезення вантажу, строки перевезення, термін доставки, вартість послуг та порядок розрахунків та інші додаткові умови перевезення зазначаються Замовником у Заявці, що узгоджується з Експедитором і оформлюється на кожне перевезення.

Згідно з п.п. 3.1.-3.3. Договору оплата послуг Експедитора здійснюється шляхом перерахування коштів Замовником на розрахунковий рахунок Експедитора на підставі виставленого останнім рахунку-фактури, у розмірі, погодженому сторонами. Вартість наданих послуг (вартість перевезення) по кожному перевезенню визначається сторонами, вона включає в себе плату всіма учасниками транспортного процесу та винагороду (плату) Експедитору за надані транспортно-експедиторську послуги. Підставою для здійснення Замовником оплати за послуги по кожному перевезенню є рахунок-фактура Експедитора, а також копія товарно-транспортної накладної (СМР) з відмітками вантажовідправника, перевізника, вантажоотримувача та митних органів на шляху проходження вантажу, пред`явлені Замовнику. Строк проведення розрахунків за договором, тобто за кожне здійснене перевезення, встановлюється сторонами.

За фактом виконання перевезення Сторони складають та підписують акт надання послуг (п.8.2. Договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору по кожному організованому перевезенню Сторонами підписується акт виконаних робіт. У випадку, якщо відправлений Експедитором Замовнику акт виконаних робіт останнім не підписано і не відхилено впродовж 10 днів з моменту його отримання, він вважається прийнятим без змін.

В п.4.1. Договору визначено: якщо умови оплати, зазначені у Заявці, інші ніж визначені у Договорі, оплата повинна бути здійснена на умовах Заявки.

Згідно з п. 8.8. Договору, останній вступає в силу з 11 березня 2022 і діє до 31 грудня 2022, а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

Матеріали справи свідчать, що сторонами Договору було підписано Заявку № 20 від 07.10.2022 на здійснення товарно-транспортного обслуговування, що є Додатком до договору № 48 від 11.03.2022, в якій визначено, зокрема: найменування та кількість вантажу титан губчатий, упакований в діжки на дерев`яних палетах, вага нетто 15,906 т; вказано умови перевезення вантажу, в тому числі: дата подачі авто під загрузку: 11.10.2022, місце завантаження (Україна, м. Запоріжжя) та вивантаження (м. Рига), строк доставки: 25-27.10.2022; узгоджено вартість перевезення (фрахту), порядок і строки оплати: 5250 євро за 1 а/м по курсу НБУ на день завантаження авто, 100% оплата протягом 14 банківських днів після підписання акту наданих послуг.

Станом на 11.10.2022 за офіційним валютним курсом Національного банку України курс 1 Євро становив 35,4587 грн.

Факт здійснення Експедитором (позивачем) перевезення за вищевказаною Заявкою № 20 від 07.10.2022 підтверджується копією міжнародної товарно-транспортної накладної СМR № 0022988 з відповідними відмітками відправника (ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», перевізника (ТОВ «Логістикс Солюшнз») та вантажоодержувача, яким отримано вантаж у місці вивантаження 18.10.2022.

На підтвердження направлення відповідачу акту виконаних робіт за вказаною заявкою позивачем надано в матеріали справи копію електронного документа: Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 214 від 18.10.2022 на суму 186 158,00 грн, який було підписано виконавцем (позивачем) шляхом накладення 01.06.2023 електронного підпису директором Приступою Ю.М. та направлено контрагенту ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за допомогою сервісу електронного документообігу "M.E.Doc". Вказаний документ згідно з файлом з програмного забезпечення доставлений одержувачу 05.06.2023.

Як зазначено у позовній заяві, ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» не надало письмових заперечень проти підписання Акту наданих послуг, тому останній вважається прийнятим та підлягає оплаті в повному обсязі.

Також в матеріалах справи міститься копія претензії вих. № 08/11-2 від 08.11.2023 про сплату боргу в сумі 186 158,00 грн та штрафних санкцій, яка разом з доданими до неї документами була направлена на адресу ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» засобами поштового зв`язку 09.11.2023, що підтверджується поштовою накладною №837 АТ «Укрпошта» та описом вкладення, з якого зокрема слідує, що разом із претензією позивач, в тому числі, направив відповідачу рахунок на оплату № 198 від 11.10.2022, Акт здачі-приймання (надання послуг) № 214 від 18.10.2022.

У позовній заяві зазначено, що відповідач своїх зобов`язань перед позивачем по оплаті послуг за перевезення в сумі 186 158,00 грн не виконав. У зв`язку із цим позивач звернувся до господарського суду з позовом, за яким було відкрито провадження у даній справі № 908/118/24.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) є, зокрема, договір. Зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з приписами статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом (ст. 931 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як було зазначено судом вище, позивач за допомогою програми "M.E.Doc" направив відповідачу Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №214 від 18.10.2022, який було отримано ТОВ «ЗТМК» 05.06.2023, що підтверджується відповідним повідомленням про доставку документа адресату.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2020 у справі № 910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

Так, відповідно до ч. 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В ч. 2 ст. 9 зазначеного Закону передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У статті 5 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідач вважає, що направлення позивачем на адресу відповідача акту наданих послуг в електронній формі за допомогою програми «M.E.Doc» не є належним виконанням умов укладеного сторонами договору в частині направлення на адресу замовника акту виконаних робіт для подальшого його підписання. Позивачем в односторонньому порядку було прийнято рішення щодо направлення відповідачу акту в електронній формі.

Суд зазначає, що електронний документообіг «M.E.Doc» (Му Electronic Document) це поширене українське програмне забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді.

Електронні документи, сформовані за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення - комп`ютерної програми «M.E.Doc» є належними та допустимими доказами на підтвердження факту направлення електронного документа контрагенту, який є користувачем даної систему документообігу, з використанням гарантованої доставки.

Факт отримання Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №214 від 18.10.2022 на суму 186158,00 гнр через систему документообігу «M.E.Doc» відповідач при цьому не заперечив. Так само відповідач у відзиві не спростовував сам факт виконання позивачем перевезення, обумовленого в заявці.

Доказів повідомлення відповідачем позивача про незгоду з електронною формою вищезазначеного акту здачі-приймання робіт (надання послуг), після його отримання 05.06.2023, матеріали справи не містять.

В пункті 8.5 Договору, на який посилається у своїх запереченнях відповідач, передбачена можливість передачі за допомогою факсимільного зв`язку договору, заявок, змін та доповнень до договору (з обов`язковим направленням в подальшому оригінальних примірників цих документів), а не документів, пов`язаних з його виконанням, зокрема й актів наданих послуг.

Застережень про те, що акти виконаних робіт за договором мають бути складні та направлені Експедитором виключно у паперовій формі, укладений сторонами договір не містить.

В п. 8.3 Договору встановлено, що у випадку, якщо відправлений Експедитором Замовнику акт наданих послуг ним не підписаний і письмово не заперечений протягом 5 (п`яти) днів з моменту його отримання Замовником, він вважається прийнятим ним без змін та підлягає оплаті в повному обсязі.

Відповідно до умов, визначених у заявці № 20 від 07.10.2022 щодо порядку розрахунків за визначене у ній перевезення, відповідач повинен був здійснити оплату протягом 14 банківських днів після підписання акту наданих послуг.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Національного банку України від 03.03.2022 № 16 «Про затвердження інструкції про виконання міжбанківських платіжних операцій в України в національній валюті», яка набрала чинності з 1 квітня 2023 року в Україні система переказів функціонує на базі міжнародного стандарту ISO 20022, яка доступна для проведення міжбанківських платежів 24 години на добу 7 днів на тиждень у зв`язку із чим в Україні скасовано поняття "банківський день".

Доказів направлення позивачу заперечень щодо підписання Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 214 від 18.10.2022 на суму 186158,00 грн протягом десяти днів з дати його отримання (05.06.2023), як то обумовлено в п. 3.5 договору, матеріали справи не містять, тому згідно з умовами п.п. 3.5, 8.3 Договору Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) вважається прийнятим без змін та підлягає оплаті в поновному обсязі у строк, обумовлений в заявці.

Вищезазначеним спростовуються доводи відповідача про те, що строк виконання зобов`язання з оплати вартості наданих позивачем послуг перевезення не настав.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Позивачем надані в матеріали справи докази в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 186 158,00 грн.

Відповідач позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми основного боргу не спростував, доказів виконання грошових зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу на вказану суму суду не надав.

На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 186158,00 грн основного боргу є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 2800,00 грн 3% річних та суми 36894,99 грн пені, які нараховані за період прострочення з 01.07.2023 по 31.12.2023 включно.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

В пункті 5.3. укладеного сторонами договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати наданих послуг Замовник сплачує Експедитору пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день затримки.

Факт порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань є доведеним, підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що розміри пені та відсотків річних за заявлений позивачем період фактично є більшими, проте не виходячи за межі заявлених вимог (їх розміру) судом задовольняються позовні вимоги в цій частині у заявлених позивачем розмірах.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, суд враховує наступне.

Відповідно до п.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду з даним позовом позивач за платіжною інструкцією № 1900 від 11.01.2024 сплатив судовий збір в розмірі 3387,79 грн, що становить 1,5% від ціни позову (225 852,99 грн).

Оскільки позовна заява ТОВ «Логістикс Солюшнз» надійшла до суду в електронній формі через систему «Електронний кабінет», за подання цієї позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2710,23 грн із застосуванням коефіцієнту пониження ставки судового збору.

Таким чином при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 677,56 грн.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

На підставі викладеного, судовий збір у розмірі 677,56 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України. Повернення зазначеної суми судового збору буде здійснено за відповідним клопотанням позивача за ухвалою суду.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 2710,23 грн витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», (69106, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістикс Солюшнз», (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7) суму 186 158 (сто вісімдесят шість тисяч сто п`ятдесят вісім) грн 00 коп. основного боргу, суму 36 894 (тридцять шість тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн 99 коп. пені, суму 2800 (дві тисячі вісімсот) грн 00 коп. 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», (69106, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістикс Солюшнз», (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7) суму 2710 (дві тисячі сімсот десять) грн 23 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 16.04.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва