ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2024 р. Справа №907/753/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області б/н від 10.11.2023 року (вх. № 01-05/3456/23 від 10.11.2023 року)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 24.10.2023 року (суддя Л.В. Андрейчук; повний текст рішення складено 24.10.2023 року)

у справі № 907/753/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (надалі ТзОВ «Закарпаттяенергозбут»)

до відповідача: Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго" (надалі ПрАТ "Закарпаттяобленерго")

про стягнення 155780,59 грн,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Боднар А.М. адвокат (довіреність № 18 від 28.12.2023 року);

від відповідача (в режимі відеоконференції): Фітас Є.В. (самопредставництво юридичної особи);

від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

10.08.2023 року ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ПрАТ "Закарпаттяобленерго", про стягнення 155780,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог договору належним чином не виконав свої обов`язки та не сплатив у повному обсязі вартість спожитої активної електричної енергії, внаслідок чого у виникла заборгованість.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.10.2023 року у справі №907/753/23 повністю задоволено позов ТзОВ «Закарпаттяенергозбут». Стягнуто з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» заборгованість у розмірі 155 780,59 а також 2 684,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області порушила взяте на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, умов Договору про постачання електричної енергії споживачу №260078 від 14.07.2021 та додаткової угоди №1 від 28.12.2021 про збільшення суми договору. Позивач у розрахунковому періоді грудень 2021 року виставив відповідачу рахунок на загальну суму в розмірі 311 765,39 грн. На підтвердження підставності виставленого рахунку для оплати спожитої електричної енергії за вказаний розрахунковий період було направлено запит ПрАТ «Закарпаттяобленерго», яке провадить діяльність з розподілу електричної енергії. ПрАТ «Закарпаттяобленерго» листами підтвердило загальний обсяг спожитої на об`єктах відповідача електричної енергії за грудень 2021 року в кількості 94163 кВт*год. Відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 155984,80 грн. Суд дійшов висновку про те, що залишок заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за період грудень 2021 становить 155780,59 грн. (311765,39 грн. (вартість спожитої е/е в грудні 2021) - 155984,80 грн.).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Закарпатської області від 24.10.2023 року у справі № 907/753/23. Просить скасувати зазначене рішення суду, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Звертає увагу суду на те, що розрахунки за договором № 260078 від 14.07.2021 року за взаємною згодою проведено відповідачем у повному обсязі. Доказами, які підтверджують необгрунтованість вимог позивача та помилковості висновків суду першої інстанції є акт приймання-передавання товарної продукції за грудень 2021 року №260078/12/1 від 30.12.2021 року, згідно якого позивачем нараховано відповідачу за споживання електричної енергії в кількості 45 635 кВт год. на суму 155 984,80 грн. За виставленим рахунком № 260078/12/1 він повністю оплатив цю суму коштів. Також відповідач заявляє, що додаткова угода № 1 від 28.12.2021 року не оприлюднена відповідно до вимог законодавства, а отже не має юридичної сили. Вважає необгрунованим посилання позивача на те, що величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних оператора системи розподілу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи апеляційної скарги. Вказує на те, що факт, що відповідачем у грудні 2021 року було спожито електричну енергію в загальному обсязі 94 163 кВт год на суму 311 765,39 грн, а не 45 635 кВт год на суму 155 984,80 грн підтверджується листом оператора системи розподілу від 23.06.2023 року. Позивач звертає увагу суду на те, що між сторонами у справі була укладена додаткова угода № 1 від 28.12.2021 року про збільшення суми договору. Заявляє про те, що на момент укладення додаткової угоди відповідач був ознайомлений із загальною сумою, нарахованою за електричну енергію, що була спожита в грудні 2021 року, об`єктивно усвідомлював недостатність коштів для оплати такої та відповідно визнавав таку заборгованість, про що свідчить підпис та печатка на додатковій угоді. Позивач зазначає, що додаткова угода набрала чинності з моменту підписання сторонами та відповідно юридична сила не залежить від опублікування такої в електронній системі закупівель. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якій не погоджується з доводами апеляційної скарги. Вказує на те, що оператором системи розподілу було передано позивачу дані щодо обсягу спожитої відповідачем за розрахунковий період грудень 2021 року електричної енергії в кількості 94 163 кВт год для подальших взаєморозрахунків за спожиту електроенергію. Звертає увагу, що відповідно до п.3.5 глави 3 Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця, в тому числі, є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження будь-яких звернень відповідача до суб`єктів роздрібного ринку стосовно неналежного виконання зобов`язань та відповідно невірного визначення обсягів поставленої електричної енергії за спірний період. Тому вважає необгрунтованими заперечення відповідача в частині незгоди з обсягами споживання в спірному періоді. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржене рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа не делегувала своїх представників в судові засідання. Про причини неявки не повідомила.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення третьої особи з датою, часом та місцем розгляду справи №907/753/23, суд встановив таке.

12.03.2024 року ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 року про відкладення розгляду даної справи на 01.04.2024 року об 11:00 год доставлено до електронного кабінету третьої особи.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання третьої особи у справі, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком третьої особи, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності третьої особи.

Обставини справи

Як видно з наявних в матеріалах справи копій документів, ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу.

ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» (постачальник) та Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області (споживач) уклали договір №260078 від 14.07.2021 року про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 2.1. договору постачальник продає товар: електрична енергія згідно коду ДК 021:2015:09310000-5 електрична енергія споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно пункту 2.3 договору загальна сума договору становить 1 170 204,29 грн. з урахуванням ПДВ.

У відповідності до пункту 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за вартістю, що визначаються відповідно до механізму визначення вартості електричної енергії, наведеним у додатку 2 до цього договору.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором (пункт 5.3. договору).

Згідно з пунктом 5.4. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

У відповідності до пункту 5.5. договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за електричну енергію відповідно до умов цього договору. Рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Як зазначено у пункті 5.6. договору постачальник до 11 числа місяця, наступного за розрахунковим, виставляє споживачу рахунок за спожиту електричну енергію та акт купівлі-продажу електричної енергії.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

28.12.2021 року між ТзОВ "Закарпаттяенергозбут" та Державною податковою службою України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області укладено Додаткову угоду №1 про збільшення суми договору до 1325984,88 грн.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що залишок заборгованості відповідачем по справі здійснено не було: 1325984,88 грн. (сума за додатковою угодою) - 1170204,29 грн. (сума за договором) = 155780,59 грн. В порушення договірних зобов`язань, взятих на себе відповідно до договору, Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області не здійснила повну оплату вартості спожитої електричної енергії за розрахунковий період грудень 2021 року.

ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» для оплати вартості спожитої на об`єктах Головного управління ДПС у Закарпатській області електричної енергії у розрахунковому періоді грудень 2021 року, виставило рахунок на загальну суму в розмірі 311 765,39 грн. На підтвердження підставності виставленого відповідачу позивачем рахунку для оплати спожитої електричної енергії за розрахунковий період грудень 2021 року було направлено запит відповідному ОСР Приватному акціонерному товариству «Закарпаттяобленерго», яке провадить діяльність з розподілу електричної енергії.

ПрАТ «Закарпаттяобленерго» листами підтвердило загальний обсяг спожитої на об`єктах Відповідача електричної енергії за грудень 2021 року в кількості 94163 кВт*год.

По виставленому позивачем рахунку, відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 155984,80 грн. Залишок заборгованості Відповідача перед Позивачем за період грудень 2021 року становить 155780,59 грн. (311765,39 грн. (вартість спожитої е/е в грудні 2021) - 155984,80 грн.).

В матеріалах даної справи містяться копі акта приймання-передавання товарної продукції за грудень 2021 року №260078/12/1 (з дописаною «від руки» датою: 30.12.2021 року) та рахунок (з таким же номером і датою), зі змісту яких вбачається, що за грудень 2021 року відповідачу нараховано до сплати за споживання електричної енергії в кількості 45 635 кВт год. грошові кошти в сумі 155 984,80 грн.

Підставою позову є неналежне виконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії споживачу та додаткової угоди до нього, порушення вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", ПРРЕЕ, несплата у повному обсязі вартості спожитої активної електричної енергії, внаслідок чого виникла заборгованість перед ТзОВ " Закарпаттяенергозбут " на загальну суму 155 780,59 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

У даній справі судом встановлено, що ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» та Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області уклали договір про постачання електричної енергії споживачу №260078 від 14.07.2021 року, які є підставою для виникнення правовідносин між сторонами.

Згідно з частиною 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За приписами п. 4.1 розділу ІV Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п. 4.3 розділу ІV ПРРЕЕ).

Відовідно до пунктів 4.7 4.9 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). У разі застосування порядку розрахунків плановими платежами величина планового платежу (або порядок її визначення), терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку, початок та тривалість розрахункового періоду, кількість планових періодів, що входять до складу розрахункового періоду, та їх тривалість зазначаються у комерційній пропозиції електропостачальника. Після закінчення розрахункового періоду, обумовленого в комерційній пропозиції, здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена за цей розрахунковий період, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідного розрахункового періоду. За результатами коригування перший плановий платіж наступного розрахункового періоду збільшується або зменшується на відповідну величину.

Пунктом 4.12 розділу ІV ПРРЕЕ унормовано, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) (пункт 4.19 розділу ІV ПРРЕЕ).

Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінюючи наявні обставини справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області порушила взяте на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ, умов Договору про постачання електричної енергії споживачу та додаткової угоди.

Колегія суддів вважає безпідставними аргументи скаржника про те, що доказами, які підтверджують необгрунтованість вимог позивача та помилковості висновків суду першої інстанції, є акт приймання-передавання товарної продукції за грудень 2021 року №260078/12/1 від 30.12.2021 року, згідно якого позивачем нараховано відповідачу за споживання електричної енергії в кількості 45635 кВт год. на суму 155984,80 грн. та оплачений рахунок на цю суму коштів.

Як встановлено вище, відповідно до отриманих позивачем відомостей від оператора системи розподілу обсяг спожитої відповідачем за розрахунковий період грудень 2021 року електричної енергії становить 94163 кВт год.

У судовій справі № 907/753/23 відсутні докази на підтвердження будь-яких звернень відповідача до суб`єктів роздрібного ринку стосовно невірного визначення обсягів поставленої електричної енергії за спірний період, відсутні будь-які заяви про врегулювання розбіжностей між величиною обсягу спожитої відповідачем за спірний розрахунковий період електричної енергії, зазначеною в акті, на який посилається скаржник, та величиною обсягу спожитої ним електричної енергії, отриманою позивачем від ПрАТ «Закарпаттяобленерго».

За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Закарпатської області від 24.10.2023 року у справі № 907/753/23.

За приписами частин 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області б/н від 10.11.2023 року (вх. № 01-05/3456/23 від 10.11.2023 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Закарпатської області від 24.10.2023 року у справі №907/753/23 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех