номер провадження справи 4/247/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 Справа № 908/3674/23

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАЙЛ-КМ», (69096, м. Запоріжжя, вул. Штурмова, буд 7, кв. 62), представник позивача адвокат Зінченко Микола Вадимович, (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 76, літ. А)

відповідача Приватно-орендного підприємства «Агровиробнича фірма ім. Чапаєва», (71670, Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, вул. Центральна, буд. 49А)

про стягнення 2 211 303,60 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

від позивача - Зінченко М.В., на підстав Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1069074 від 11.12.2023;

від відповідача - не з`явився;

13.12.2023 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № б/н, сформована в системі «Електронний суд» ЄСІТС 12.12.2023, (вх. № 4043/08-07/23 від 13.12.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАЙЛ-КМ», м. Запоріжжя до Приватно-орендного підприємства «Агровиробнича фірма ім. Чапаєва», с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області про стягнення 2 211 303,60 грн. заборгованості, в тому числі 1 005 138,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар за договором купівлі-продажу № 12 від 25.01.2022 і 1 206 165,60 грн. попередньої оплати за непоставлений товар за договором купівлі-продажу № 16 від 14.02.2022.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 справу № 908/3674/23 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.12.2023 після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3674/23 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 4/247/23, підготовче засідання призначено на 29.01.2024

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/3674/23 до 26.03.2024, підготовче засідання відкладалося на 28.02.2024.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 закрито підготовче провадження у справі № 908/3674/23, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 26.03.2024.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.03.2024 у зв`язку із перебуванням судді Зінченко Н.Г. у період з 19.03.2024 по 02.04.2024 включно у відпусті судове засідання у справі № 908/3674/23 перенесено на 08.04.2024

В судове засідання 08.04.2023 з`явився представник позивача, здійснювалася фіксація судового процесу програмно-апаратним комплексом «Акорд».

В судовому засіданні 08.04.2024 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та долучених судом до матеріалів справи.

Представник відповідача в жодне судове засідання у справ № 908/3674/23 не з`явився, про поважність причин неявки суд завчасно жодного разу не повідомив.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наразі відповідними Указами Президента України строк, на який на території України введено режим воєнного стану, продовжено до 13.05.224 включно.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказом № 309 від 22.12.2022, зареєстрований в у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно вказаного Переліку з урахуванням наступних змін, внесених відповідними наказами, Малобілозерська сільська територіальна громада Василівського району Запорізької області входить до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України (з 26.02.2022 по теперішній час).

Приватно-орендне підприємство «Агровиробнича фірма ім. Чапаєва» має місце реєстрації на території, яка відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, у с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області.

У зв`язку із викладеним, ухвали суду по справі № 908/3674/23 направлялися судом відповідачу на відому суду адресу електронної пошти Приватно-орендного підприємства «Агровиробнича фірма ім. Чапаєва», яка міститься в відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділі «Інформація для здійснення зв`язку».

Крім того, враховуючи територіальне перебування відповідача на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» ухвали господарського суду Запорізької області у справі № 908/3674/23 опубліковані на офіційному веб-сайті судової влади України.

За приписами зазначеної норми Закону якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/3674/23 та подальший розгляд справи.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідачі 1 і 2 могли дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень» http://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Також судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 08.04.2024 за відсутністю відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 180, 193, 265 ГК України, ст., ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 626, 628, 629, 638, 655, 663, 664, 693, 712 ЦК України. Позов пред`явлений позивачем з підстав невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу № 12 від 25.01.2022 і за договором купівлі-продажу № 16 від 14.02.2022 щодо поставки обумовленого вказаними договорами товару - пшениці у кількості 150 тон та у кількості 180 тон відповідно. Так, 25.01.2022 між сторонами у справі укладений договір купівлі-продажу № 12, за умовами якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача товар - пшеницю в загальній кількості 150 тон, а позивач зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його на умовах договору. За умовами п. 1.1 договору загальна сума договору становить 1 005 138,00 грн. з ПДВ. Крім того, 14.02.2022 між позивачем та відповідачем укладений договір купівлі-продажу № 16, за умовами якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача товар - пшеницю в загальній кількості 180 тон, а позивач зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його на умовах договору. За умовами п. 1.1 договору загальна сума цього договору становить 1 206 165,60 грн. з ПДВ. Відповідно до п. 4.1 договорів покупець здійснює 80 % оплати в українських гривнях шляхом банківського переведення на розрахунковий рахунок постачальник за умови надання постачальником покупцеві наступних документів: рахунок на оплату, видаткову накладну на відповідну кількість товару, перелік документів зазначених у пункті 8.2. договору. Згідно з п. 4.2 договорів кінцева оплата за поставлений товар здійснюється покупцем шляхом банківського переведення на розрахунковий рахунок постачальника з моменту надання наступних документів: - податкової накладної, належним чином оформленої у відповідності до правил, які встановлені п. 20.1 Податкового кодексу України, зокрема із обов`язковим зазначенням коду товару згідно УКТ ЗЕД, та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу. Як стверджує позивач, на виконання умов договору № 12 від 25.01.2022 платіжною інструкцією № від 25.01.2022 ним перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 1 005 138,00 грн. попередньої оплати вартості товару в розмірі 100 %. Також, на виконання умов договору № 16 від 14.02.2022 платіжною інструкцією № від 14.02.2022 позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 1 206 165,60 грн. попередньої оплати вартості товару в розмірі 100 %. Разом із тим, товар, що є предметом договорів № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022, відповідачем поставлений не був, так само відповідач не повідомляв позивача про готовність товару до відправки. Позивач звертався до відповідача з вимогами про повернення суми попередньої оплати Зазначені листи позивача відповідачем залишені без відповіді та задоволення. Станом на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі відповідачем товар, що є предметом договорів купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022, поставлений не був, так само і сума попередньої оплати за непоставлений товар повернута не була. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю, стягнути з відповідача 1 005 138,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар за договором № 12 від 25.01.2022 і 1 206 165,60 грн. попередньої оплати за непоставлений товар за договором № 16 від 14.02.2022. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 33 169,55 грн.

Письмового відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки відповідач суду не надав.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із не поданням відповідачем відзиву на позовну заяву відповідь на відзив на позовну заяву від позивача не надходила.

Розглянувши зібрані у справі письмові докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ

25.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАЙЛ-КМ» (Покупець, позивач у справі) та Приватно-орендним підприємством «Агровиробнича фірма ім. Чапаєва» (Постачальник, відповідач у справі) укладено Договір купівлі-продажу товару № 12 (далі за текстом - Договір 1), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати Покупцю у власність товар - пшеницю в кількості 150,00 тон, за ціною одиниці товару - 5 878,00 грн. без ПДВ, на загальну суму 1 005 18,00 грн. з ПДВ, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах Договору. (пункт 1.1 Договору 1)

Також 14.02.2022 позивачем у справі (Покупець) та відповідачем у справі (Постачальник) укладено Договір купівлі-продажу товару № 16 (далі за текстом - Договір 2), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати Покупцю у власність товар - пшеницю в кількості 180,00 тон, за ціною одиниці товару - 5 878,00 грн. без ПДВ, на загальну суму 1 206 165,60 грн. з ПДВ, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах Договору. (пункт 1.1 Договору 2)

За своїм змістом Договір 1 і Договір 2 є ідентичними.

Пунктами 2.1-2.3 Договорів 1 і 2 сторони визначили базові показники, показники кількості та якості товару.

За умовами п., п. 3.1-3.3 Договорів 1 і 2 Постачальник зобов`язаний забезпечити навантаження товару у наданий Покупцем автотранспорт. Покупець надає свій автотранспорт під вантаження товаром за свій рахунок. Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання акта прийому-передачі товару та/або товарно-транспортної накладної, видаткової накладної.

Покупець здійснює 80 % оплати в українських гривнях шляхом банківського переведення на розрахунковий рахунок Постачальника. Для одержання 80 % оплати за цим Договором Постачальник зобов`язаний надати Покупцеві наступні документи: рахунок на оплату, видаткову накладну на відповідну кількість товару, перелік документів зазначених у пункті 8.2 Договору. (п. 4.1 Договорів 1 і 2)

Згідно з п. 4.2 Договорів 1 і 2 кінцева оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем шляхом банківського переведення на розрахунковий рахунок Постачальника з моменту надання наступних документів: - податкової накладної, належним чином оформленої у відповідності до правил, які встановлені п. 20.1 Податкового кодексу України, зокрема із обов`язковим зазначенням коду товару згідно УКТ ЗЕД, та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу.

Пунктом 5.1.1 Договорів 1 і 2 передбачений обов`язок Постачальника передати Покупцеві товар, визначений цим Договором.

В свою чергу, у відповідності до умов п., п. 5.2.1 і 5.2.2 Договорів 1 і 2 Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків коли він має право вимагати заміну товару або право відмови від Договору; оплатити товар згідно з умовами, визначеними пунктом 4.1 Договору.

За умовами п. 5.4.1 Договорів 1 і 2 Покупець має право вимагати від Постачальника передачі товару, що відповідає умовам, визначеним в п., п. 1 та 2 Договору.

В п. 7.1 Договорів 1 і 2 сторони узгодили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання.

Як свідчать фактичні обставини справи, на виконання умов Договорів 1 і 2 відповідачем виставлені позивачу наступні рахунки-фактури на оплату товару:

- № АФ-0000002 від 25.01.2022 на оплату озимої пшениці в кількості 150 тон на загальну суму 1 005 138,00 грн. з ПДВ (рахунок містить посилання на Договір № 12 від 25.01.2022);

- № АФ-0000004 від 14.02.2022 на оплату пшениці в кількості 180 тон на загальну суму 1 206 165,60 грн. з ПДВ (рахунок містить посилання на Договір № 16 від 14.02.2022).

З матеріалів справи судом встановлено, що платіжною інструкцією № від 25.01.2022 позивачем здійснено перерахування на користь відповідача грошових коштів в сумі 1 005 138,00 грн. з призначенням платежу: «Сплата за озиму пшеницю згідно рах. № АФ-0000002 від 25.01.2022 до Дог. № 12 від 25.01.2022», а також платіжною інструкцією № від 14.02.2022 позивачем здійснено перерахування на користь відповідача грошових коштів в сумі 1 206 165,60 грн. з призначенням платежу: «Сплата за пшеницю згідно рах. № АФ-0000004 від 14.02.2022 до Дог. № 16 від 14.02.2022».

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Таким чином, матеріалами справи доведено здійснення позивачем попередньої оплати за товар в розмірі 100 % від загальної вартості товару згідно Договорів купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022.

Матеріали справи свідчать, що товар, що є предметом Договорів купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022, відповідачем позивачу поставлений не був.

Вказані факти відповідачем не оспорюються.

Таким чином, з досліджених судом письмових доказів слідує, що поставка товару, в обумовленій Договорами 1 2 кількості, за визначеною вартістю не відбулася.

01.09.2023 позивачем на електронну пошту направлено відповідачу Вимогу про стягнення заборгованості, якою позивач просив протягом 10-и календарних днів з дати отримання вимоги повернути суму попередньої оплати, на яку не був поставлений товар, за Договорами купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022 в загальному розмірі 211 303,60 грн.

Зазначений адрес електронної пошти відповідача вказувався в Договорах купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022с в розділі «Адреси та банківські реквізит сторін».

Відповідачем вимога про повернення попередньої оплати по Договорам купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022 залишена без належного реагування.

Станом на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі відповідачем товар, що є предметом Договорів купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022, поставлений не був, так само і сума попередньої оплати за непоставлений товар в загальному розмірі 2 211 303,60 грн. повернута не була.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 2 211 303,60 грн. заборгованості, в тому числі 1 005 138,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар за Договором купівлі-продажу № 12 від 25.01.2022 і 1 206 165,60 грн. попередньої оплати за непоставлений товар за Договором купівлі-продажу № 16 від 14.02.2022.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договорами, які за своєю правовою природою є договорами купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Зі змісту п. 4.1 Договорів 1 і 2 вбачається, що сторонами чітко визначена умова оплати товару шляхом здійснення попередньої оплати.

Матеріалами справи доведено, що по Договору № 12 від 25.01.2022 позивачем перераховано відповідачу 1 005 138,00 грн. грошових коштів як попередня оплата за товар і по Договору № 16 від 14.02.2022 позивачем перераховано відповідачу 1 206 165,60 грн. грошових коштів як попередня оплата за товар.

Відповідачем товар, що є предметом Договорів купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022, поставлений не був.

За приписами ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України унормовано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідач належних і допустимих доказів, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, передання позивачу товару, що є предметом Договорів купівлі-продажу товару № 12 від 25.01.2022 і № 16 від 14.02.2022, суду не надав.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання щодо передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

При цьому, можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного із варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Позивач реалізував своє право, у порядку встановленому ч. 2 ст. 693 ЦК України шляхом пред`явлення відповідачу вимоги щодо повернення суми попередньої оплати, сплаченої за товар, який поставлений не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).

Отже, відповідне право передбачає собою відмову від договору поставки та припинення зобов`язань сторін за договором, в тому числі припинення обов`язку продавця поставити погоджений товар (в межах зобов`язання, яке виникло з конкретної погодженої поставки).

Доказів повернення позивачу грошових коштів в загальній сумі 2 211 303,60 грн. станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК України.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, оскільки обов`язок Приватно-орендного підприємства «Агровиробнича фірма ім. Чапаєва» з повернення суми попередньої оплати у розмірі 2 211 303,60 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 2 211 303,60 грн. є такою, що ґрунтується на законі, заявлена до стягнення правомірно та підлягає задоволенню судом.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, законними та такими, що підлягають задоволенню судом повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАЙЛ-КМ», м. Запоріжжя до Приватно-орендного підприємства «Агровиробнича фірма ім. Чапаєва», с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області про стягнення 2 211 303,60 грн. заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватно-орендного підприємства «Агровиробнича фірма ім. Чапаєва», (71670, Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, вул. Центральна, буд. 49А, ідентифікаційний код юридичної особи 03750428) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАЙЛ-КМ», (69096, м. Запоріжжя, вул. Штурмова, буд 7, кв. 62, ідентифікаційний код юридичної особи 39322320) 2 211 303 (два мільйони двісті одинадцять тисяч триста три) грн. 60 коп. попередньої оплати за непоставлений товар та 33 169 (тридцять три тисячі сто шістдесят дев`ять) грн. 55 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 09» квітня 2024 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.