РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2024Справа № 910/18662/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участі секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання договору недійсним.

За участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 08.04.2024.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний Договір не відповідає вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України та ч. 2, 3 ст. 180 ГК України, оскільки його сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет і ціну договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.01.2024.

03.01.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову.

09.01.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити.

15.01.2024 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відмовити в задоволені позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі, розгляд справи відкладено на 05.02.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 залучено до участі у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Розгляд справи відкладено на 19.02.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 відкладено судове засідання на 04.03.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 відкладено судове засідання на 25.03.2024.

08.03.2024 від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких третя особа просить врахувати надані пояснення під час розгляду справи та проводити розгляд справи без участі представника НКРЕКП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 08.04.2024.

Представник позивача у судовому засіданні 08.04.2024 надав пояснення суду та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.04.2024 надав пояснення суду та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання 08.04.2024 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 08.04.2024 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 між позивачем (замовник) та відповідачем (оператор ГТС) укладено договір транспортування природного газу № 8 (далі - договір), за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі (Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю замовника.

Згідно п. 2.3. Договору, обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням Додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.7. Договору, Додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право гарантованої або переривчатої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед. Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженням, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Позивач вказує, що нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватися лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Підписання додатків 1, 2, їх обов`язковість та невід`ємність до договору визначена чинним законодавством, і тому обставина їх відсутності у зв`язку з не підписанням чи неузгодженням між сторонами, є обставиною, що ставить під сумнів факт узгодження сторонами всіх істотних умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором.

Зміст спірного Договору та відсутність підписаних додатків до нього свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, а тому є підстави стверджувати, що сторонами взагалі не погоджено предмет договору.

Крім того, позивач вказує, що між сторонами не було визначено вартості послуги врегулювання добового негативного небалансу та плати за перевищення потужності, тобто між сторонами не досягнуто ціни договору.

Позивач вважаючи, що спірний Договір не відповідає вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України, ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГК України, з тих підстав, що сторони в належній формі не досягли згоди щодо істотних умов договору таких як, предмет і ціна договору, звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним з моменту укладення Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № , укладеного між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що договір може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Статтею 203 ЦК України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, виходячи із вимог частини першої вказаної статті правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України правочин є чинним за умови дотримання його сторонами наступних вимог: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Відповідно до ст. 32 Закон України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Оператор газотранспортної системи зобов`язаний забезпечити надання послуг, що відповідають потребам ринку природного газу, зокрема послуги транспортування природного газу з або без гарантії реалізації права користування потужністю, послуги транспортування природного газу на різні періоди тривалості тощо.

Отже, з наведеної статті вказаного Закону вбачається, що договір транспортування природного газу укладається відповідно до типового договору, затвердженого Регулятором, умовами якого визначено його предмет - забезпечення надання послуг транспортування природного газу, та передбачено, що вартість послуг транспортування природного газу встановлюється в договорі.

Як вже зазначалось, між позивачем та відповідачем 04.02.2020 укладено договір транспортування природного газу № 8.

На виконання вимог статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 затверджено Типовий договір транспортування природного газу (далі - Типовий договір) розділом II якого визначений предмет договору.

Зокрема, згідно з умовами пунктів 2.1 та 2.2 розділу II Типового договору за цим Договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - Послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої Послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Відповідно до положень глави 1 розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

Замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

Згідно умов пунктів 2.3 та 2.7 розділу II Типового договору обсяг Послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед та/або потужності протягом доби).

Додаток 1 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби.

Додаток 2 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби.

Отже, умовами Типового договору чітко визначено предмет договору транспортування, а також обсяг послуги, що надається відповідно до спірного договору.

Щодо необхідності підписання додатків 1, 2 до договору транспортування при його укладенні з замовником послуг транспортування, що є оператором газорозподільної системи, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6.1 розділу VI Типового договору Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Так, відповідно до пункту 1 глави 1 розділу IX Кодексу оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Згідно з пунктом 10 глави 1 розділу IX Кодексу оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 глави 7 розділу IX Кодексу доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед надається на підставі укладеного договору транспортування та номінації, підтвердженої оператором газотранспортної системи.

Доступ до потужності точок входу/виходу протягом доби надається на підставі укладеного договору транспортування та реномінації, підтвердженої оператором газотранспортної системи.

Процедура подання номінації визначена главою 2 розділу XI Кодексу, згідно з положеннями пункту 1 якої замовники послуг транспортування природного газу подають номінацію оператору газотранспортної системи на газову добу (О) не пізніше ніж до 13:00 иТС (15:00 за київським часом) години для зимового періоду та 12:00 17ГС (15:00 за київським часом) години для літнього періоду газової доби (В-1).

При цьому, відповідно до положень пункту 3 глави 2 розділу XI Кодексу у випадку якщо замовник послуг транспортування природного газу не надасть оператору газотранспортної системи номінацію згідно з положеннями пункту 1 цієї глави, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу.

Отже, право користування потужністю газотранспортної системи надається Оператору ГРМ шляхом замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби відповідно до поданих Оператору ГТС номінацій/реномінацій.

При цьому у випадку якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав Оператору ГТС номінацію, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу.

Оскільки Оператор ГРМ замовляє потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи на добу наперед та/або протягом доби, підписання Додатку 1 (розподіл потужності) та Додатку 2 (розподіл потужності з обмеженнями) не є обов`язковим та не впливає на визначення істотних умов договору транспортування природного газу, що укладається між Оператором ГТС та Оператором ГРМ, а тому твердження позивача, що відсутність підписаних додатків до Договору свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, є безпідставними.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 921/184/21 зробила висновок, що виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки 1 та 2 до договору не укладаються.

Положення пунктів 2.3 і 2.7 договору у вказаній справі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та уданій справі, є ідентичними.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 18.04.2023 № 911/3195/21 в якій переглядався спір про стягнення заборгованості за договором який є спірним в даній справі і між тими самими сторонами, встановлено, що можливість замовлення відповідачем потужності на одну добу наперед (можливість отримання послуг) сторони узгодили у пунктах 2.3, 2.7 договору та визначили підстави і порядок виникнення обов`язку з оплати у випадку, коли обсяг використаної потужності перевищує обсяг договірної потужності за результатами звітного місяця (пункт 8.3 договору), а отже, досягли згоди щодо цієї істотної умови (п. 47). Суди попередніх інстанцій правомірно виходили з того, що укладання додатку № 1 № 2 до договору є необхідним у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчатої потужності або потужності з обмеженням, відповідно, крім випадку замовлення потужності на добу наперед (п. 48).

Отже, питання щодо неукладення додатків № 1, № 2 до договору транспортування природного газу, укладеного між АТ «Київоблгаз» та ТОВ «Оператор ГТС України» від 04.02.2020 № було предметом дослідження по справі № 911/3195/21, де Касаційний господарський суд сформулював висновки про те, що можливість замовлення АТ «Київоблгаз» потужності на одну добу наперед сторони узгодили у пунктах 2.3., 2.7. договору та визначили підстави і порядок виникнення обов`язку з оплати, а отже досягли згоди щодо цієї істотної умови.

Щодо вартості послуг транспортування природного газу.

Відповідно до пункту 7.1 розділу VII Типового договору вартість Послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; послуги з врегулювання добового небалансу - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з пунктом 7.3 розділу VII Типового договору тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 8.4 розділу VIII Типового договору вартість замовленої потужності Замовника (суб`єкта, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості замовлених потужностей за кожен день газового місяця.

У випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності Замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператором газорозподільної системи, або замовником послуг транспортування, який виконує функції постачальника «останньої надії», у рамках виконання цих функцій), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

При цьому, вартість перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за формулою, наведеною у даному пункті, яка не передбачає застосування штрафних коефіцієнтів до Операторів ГРМ за перевищення обсягу замовленої потужності.

Відповідно до пункту 9.2 розділу IX Типового договору у разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу.

Отже, умовами Типового договору чітко встановлений порядок визначення вартості договірної потужності та щодобових небалансів, а також здійснення розрахунків за них, а тому твердження позивача, що між ним та відповідачем не було погоджено таких істотних умов Договору, як визначення вартості щодобового негативного небалансу, а також вартості договірної потужності, є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, починаючи з моменту укладення спірного договору і до подання позовної заяви, позивач не заперечував щодо його умови, а навпаки підтверджував факт отримання послуг транспортування природного газу шляхом здійснення оплати отриманих послуг на користь Оператора ГТС.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Позивачем не доведено, що під час укладення спірного договору не було дотримано загальних вимог закону, додержання яких є необхідними для чинності правочину.

Крім того, Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2020 по справі № 910/12787/17 зазначено, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним правочином і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним права особи буде захищено та відновлено.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).

Суд зазначає, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем (п. 6.2. постанови Об`єднаної палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 № 910/12787/17.

Відсутність порушеного права, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Однак, виходячи з наведених позивачем аргументів та наданих ним доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу саме відповідачем.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з тих підстав, що між сторонами під час укладення договору було досягнуто всіх істотних його умов, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, а також з підстав невідповідності спірної угоди приписам ст. 203 ЦК України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.04.2024.

Суддя І.В. Алєєва