ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 року м.Дніпро Справа № 912/1392/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: Кисіль Т.В.

від відповідача: Руденко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу в режимі відеоконференції

Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2023р.

(суддя Кабакова В.Г., м. Кіровоград, повний текст рішення складено 14.12.2023р.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", проспект Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Кіровоградгаз", вул. Арсенія Тарковського, 67, м. Кропивницький, 25006

про стягнення 207 386,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (ТОВ Оператор ГТС) до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Кіровоградгаз" (АТ "Кіровоградгаз") про стягнення 1 032 942,65 грн, з яких 825 555,78 грн основної заборгованості, 10 204,85 грн 3% річних, 170 080,86 грн пені, 27 101,16 грн інфляційних втрат, з покладенням судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по Договору № транспортування природного газу від 23.12.2019 в частині оплати вартості замовленої та перевищення договірної потужності за листопад, грудень 2022 року.

Відповідач подав суду: клопотання про зменшення пені до 1% розміру пені, та про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду справи № 918/686/21 в касаційному порядку.

Позивач подав суду заперечення проти клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі, та пояснення по справі, де вказав про оплату Відповідачем суми основного боргу в розмірі 825 555,78 грн, необхідність закриття провадження у справі у вказаній частині та підтримання решти позовних вимог, заперечення проти клопотання про зменшення пені.

Відповідач подав суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення 825 555,78 грн у зв`язку зі сплатою.

Ухвалою від 23.10.2023 р. суд відмовив в задоволенні клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі, закрив провадження у справі № 912/1392/23 в частині стягнення 825 555,78 грн боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2023 р. у справі № 912/1392/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Кіровоградгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 85 040,43 грн пені, 10 204,85 грн 3% річних, 27 101,16 грн інфляційних втрат, а також 3 110,80 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2023 р. по справі № 912/1392/23 в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 85 040,43 грн та ухвалити нове рішення у даній частині щодо задоволення вказаних позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується із рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2023 р. в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 85 040,43 грн по справі № 912/1392/23 з підстав, викладених в цій апеляційній скарзі. Господарський суд Кіровоградської області необґрунтовано відмовив Оператору в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 85 040,43 грн пені.

Водночас, на думку Скаржника, невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині своєчасної сплати вартості негативних небалансів виключає наявність виняткових випадків, які надають право суду застосувати положень ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

При цьому Скаржник зазначає, що судом проігноровано, що у строки встановлені п. 8.4 Договору Кіровоградгаз взяті на себе зобов`язання по оплаті заборгованість за використання потужності за листопад, грудень 2023 року в повному обсязі не виконав, тим самим допустив прострочення виконання зобов`язання. Відповідач достеменно був обізнаний про наявну у нього суму заборгованості за використану потужності за газові місяці листопада, грудня 2022 року, оскільки жодним чином не заперечував факту отримання ним звітів та рахунків, підписаних ЕЦП, через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи. До травня 2023 року Позивач надав Відповідачу можливість у добровільному порядку, без застосування будь яких штрафних санкцій, оплатити заборгованість за заборгованість за використання потужності листопада, грудня 2022 року. Однак Відповідач взяті на себе зобов`язання по оплаті заборгованість за за використання потужності листопада, грудня 2022 року в повному обсязі не виконав. З доданих до матеріалів справи розрахунків сум основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за добовий небаланс вбачається, що станом на травень 2023 року розмір основної заборгованості Відповідача становив 825 555,78 грн, а розмір нарахованої Позивачем пені становив 170 080,86 грн. Співставивши у відсотковому співвідношенні розмір основної суми заборгованості 825 555,78 грн та сукупний розмір пені 170 080,86 грн вбачається, що розмір нарахованої Позивачем пені орієнтовно становить лише 15% від суми основної заборгованості. При цьому заборгованість існувала більше ніж протягом 5 міс. Тобто нарахована Позивачем пеня є співмірною з розміром основного боргу та не перевищує його.

Скаржник наголошує на тому, що Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що причиною прострочення виконання грошового зобов`язання є обставини, які перебувають поза його волею, а його виконання перетворюється у несправедливо непомірний тягар для Відповідача та може спричинити повне зупинення господарської діяльності товариства.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та мотивів відхилення аргументів Оператора щодо відсутності правових підстав для зменшення пені.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.01.2024 р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 912/1392/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2023 р. у справі № 912/1392/23 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 912/1392/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 10.04.2024 р..

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та Підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2024 р., судове засідання у справі № 912/1392/23, призначене на 10.04.2024 р., вирішено провести з представником ТОВ Оператор ГТС України, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС.

Від представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Кіровоградгаз" до суду надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та Підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2024 р., судове засідання у справі № 912/1392/23, призначене на 10.04.2024 р., вирішено провести з представником Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Кіровоградгаз", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС.

У судовому засіданні 10.04.2024 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

23.12.2019 р. між ТОВ Оператор ГТС України ( Оператор ) та ВАТ "Кіровоградгаз" (Замовник) уклали договір транспортування природного газу № (далі - Договір, а.с. 30-42), керуючись Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493 (далі - Кодекс), та додаткові угоди до нього, за умовами яких:

- Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1.),

- послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на вебсайті Оператора. Підписанням цього договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на вебсайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування Оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю Замовника (п. 2.2.),

- обсяг послуги, що налається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед та/або потужності протягом доби) (п. 2.3 (з урахуванням внесених змін додатковою угодою №2 від 13.10.2022)),

- приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4.),

- Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати Оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему у порядку, визначеному цим договором та Кодексом; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця (п. 4.1.),

- вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності Замовника згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби (п. 8.1.),

- Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого чимла місяця, наступного за газовим місяцем (п. 8.3.),

- у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5.),

- цей договір набирає чинності з дня його укладання, а в частині транспортування природного газу з 7:00 години 1 січня 2020 року (включно) у разі настання таких відкладальних обставин: надання Оператору остаточного рішення про сертифікацію Регулятором, прийнятого з урахуванням висновку Секретаріату Енергетичного Співтовариства; наявності у Оператора права на провадження діяльності з транспортування природного газу. Цей договір діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1.).

Договір та додаткові угоди підписані сторонами та скріплені печатками.

Обсяг замовленої відповідачем потужності склав в листопаді 2022 року 2 087,04000 тис.куб.м на суму 310 952,27 грн, в грудні 2022 року - 2 405,49500 тис.куб.м на суму 358 399,51 грн.

За результатами остаточної алокації відборів та подач позивач виявив обсяги перевищення відповідачем договірної потужності в листопаді 2022 року в розмірі 307,08709 тис.куб.м на суму 45 753,52 грн, в грудні 2022 року - 741,31824 тис.куб.м на суму 110 450,48 грн.

У відповідності до п. 8.4. Договору позивач направив в інформаційній платформі відповідачу рахунок № 11-2022-/9990000 від 30.11.2022 на оплату замовленої (договірної) потужності за листопад 2022 року на загальну суму 310 952,27 грн, рахунок № 12-2022-/9990000 від 31.12.2022 на оплату замовленої (договірної) потужності за грудень 2022 року на загальну суму 358399,51 грн; рахунок № 11-2022-/1001122 від 30.11.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за листопад 2022 року на загальну суму 45753,52 грн; рахунок № 12-2022-/1001222 від 31.12.2022 на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за грудень 2022 року на загальну суму 110 450,48 грн; звіти про використання замовленої потужності АТ "Кіровоградгаз" за газові місяці листопад, грудень 2022 року.

Позивач направив відповідачу акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, а саме: Акт наданих послуг від 30.11.2022 № 11-2022-/1001122 за газовий місяць листопад 2022 року; Акт наданих послуг від 31.12.2022 № 12-2022-/1001222 за газовий місяць грудень 2022 року; Акт наданих послуг від 30.11.2022 № 11-2022-/9990000 за газовий місяць листопад 2022 року; Акт наданих послуг від 31.12.2022 № 12-2022-//9990000 за газовий місяць грудень 2022 року.

Відповідач не сплатив вартість замовленої та перевищення договірної потужності в загальній сумі 825 555,78 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позов.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Предметом спору у цій справі є стягнення з Відповідача на користь Позивача 10 204,85 грн 3% річних, 170 080,86 грн пені, 27 101,16 грн інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань в частині своєчасної оплати вартості замовленої та перевищення договірної потужності за листопад, грудень 2022 року, відповідно до умов Договору № транспортування природного газу від 23.12.2019 р.

Беручи до уваги правову природу укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 23.12.2019 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з надання послуг, виходячи зі спеціального регулювання, встановленого законодавством про ринок природного газу ( постанова ОП КГС Верховного Суду від 15.07.2022 р. у справі № 921/184/21).

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого господарського суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу".

Наразі, отримання коштів ( штрафних санкцій ) за прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати наданих послуг за договором, що зумовлює право Позивача у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором на нарахування у відповідності до п. 13.5. штрафних санкцій, а саме пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2023 р. у справі № 912/1392/23 стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Кіровоградгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 85 040,43 грн пені, 10 204,85 грн 3% річних, 27 101,16 грн інфляційних втрат, а також 3 110,80 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому, оцінивши в сукупності доводи сторін, розрахунок суми пені та періоди прострочення, суд першої інстанції вирішив зменшити суму нарахованої позивачем пені на 50 %, тобто до 85040,43 грн, з огляду на те, що відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, що узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.

Як вбачається із тексту апеляційної скарги Оператора у цій справі, рішення суду першої інстанції ним оскаржуються лише в частині відмови у задоволені позовних вимог пов`язаних зі стягненням пені ( зменшення розміру пені на 50% до 85 040,43 грн ), а відтак, враховуючи, що рішення в частині встановлення факту укладання договору, прострочення оплати наданих послуг та правильності розрахунку нарахованих Позивачем та перевіреного господарським судом - сторонами не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині, що не оскаржується.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги Позивача зменшив розмір заявленої до стягнення неустойки на 50 %, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як свідчать встановлені судом обставини, сторони у договорі погодили, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу ( п. 13.5. договору ).

Судом також встановлено, що Відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим йому було нараховано пеню ( що виникла за зобов`язаннями листопада 2022 року, розрахована за період з 21.12.2022 р. до 06.06.2023 р. та складає 82 091,20 грн; за зобов`язаннями грудня 2022 року, розрахована за період з 21.01.2023 р. до 06.06.2023 р. складає 87 989,66 грн. ), які Відповідач просив зменшити до 1%.

Перевіривши розрахунок Позивача в частині стягнення пені, господарський суд визнав його обґрунтованим.

В обґрунтування поданого клопотання Відповідач зазначив про можливість застосування судом приписів ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, якими законодавець визначив право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Як на підставу для зменшення розміру штрафних санкцій Відповідач посилається на тяжкий фінансовий стан, на підтвердження чого надав баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2022 р. та на 31.03.2023 р.. Головною підставою, у зв`язку з якою АТ "Кіровоградгаз" несвоєчасно здійснює розрахунки з позивачем є встановлення регулятором ( НКРЕКП ) тарифу на послуги з розподілу природного газу для АТ "Кіровоградгаз", який не покриває фактичних обґрунтованих витрат товариства, що є необхідними для господарської діяльності. У АТ "Кіровоградгаз" є дефіцит, який не покриває фактичні обґрунтовані витрати товариства за виробничо-технологічні витрати, нормовані та питомі втрати на власні потреби. Так, 29.07.2022 р. Верховною Радою України прийняті зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якими встановлено, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону, зокрема, заборгованість операторів газорозподільних систем ( АТ "Кіровоградгаз" ), у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили за договорами з транспортування природного газу ( договір від 23.12.2019 р. № ), укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи ( ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" ). Як зазначав Відповідач, на сьогоднішній день процедура передбачена зазначеним Законом ще не завершена. Також, Відповідач зазначав, що НКРЕКП 20.09.2022 р. прийнято постанову № 1173, відповідно до якої АТ "Кіровоградгаз" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів Боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої ст. 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 р. у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р. у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 р. у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 р. у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 р. у справі № 916/469/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 р. у справі № 918/289/19, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін ( пункт 8.28 ).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 918/116/19, зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Проте, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, дійшов висновків про обґрунтованість зменшення розміру заявлених до стягнення з Відповідача пені на 50 %, що відповідає наведеним вище правовим нормам, судовій практиці та умовам укладеного між сторонами договору.

Так, здійснивши аналіз наданих Відповідачем документів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про зменшення пені, суд першої інстанції дійшов висновку, що збиткова господарська діяльність Відповідача значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов`язань закладами соціальної сфери, теплогенеруючих підприємств, юридичних та фізичних осіб. Судом також було враховано збитковість Відповідача, яка у 2022 році складала 2 058 395 тис. грн, що підтверджується балансом (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2022 та 1808 949 тис. грн за 2023 рік, що підтверджується балансом (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2023 р. Крім того, з урахуванням фактичного погіршення фінансово-економічного стану Відповідача, відсутністю джерел наповнення фонду заробітної плати за 2022 та 2023 роки на підприємстві відповідача звільнено 1 326 працівників, що підтверджується довідкою від 23.08.2023 р. Численне звільнення кваліфікованих працівників, може призвести до відсутності працівників, які обслуговують системи газопостачання, що становить під загрозу функціонування газового господарства в цілому.

Господарський суд також врахував, що Відповідач здійснює несвоєчасно розрахунки з позивачем у зв`язку з встановленням регулятором (НКРЕКП) тарифу на послуги з розподілу природного газу для АТ "Кіровоградгаз", який не покриває фактичних обґрунтованих витрат товариства, що є необхідними для господарської діяльності. У структурі тарифу складова вартості газу на виробничо-технологічні витрати, нормовані та питомі втрати та власні потреби (далі ВТВ) складає майже 28% від загального тарифу, тому перевищення фактичних витрат по цій складовій має суттєвий вплив на загальний фінансовий результат. Відповідач вважає, що затверджені НКРЕКП розміри ВТВ не відповідали фактичним втратам товариства, тому АТ "Кіровоградгаз" оскаржено дії НКРЕКП в судовому порядку ( справа № 340/5756/22 ). Разом з тим, постановою НКРЕКП від 26.12.2022 р. № 1840 зупинено АТ "Кіровоградгаз" дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 29.06.2017 р. № 849.

Крім того, господарським судом також було враховано сплату Відповідачем основної заборгованості заявленої Позивачем до стягнення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, що узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/13801/19.

Відхиляючи доводи Скаржника про відсутність підстав для застосування приписів ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, суд першої інстанції обгрунтовано послався на те, що вказані норми права дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК України вказує на неспівмірність розміру неустойки з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення (п. 28 постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20). За змістом ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків потрібно розуміти саме суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі №6-473цс16 та постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20. Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Доводи Скаржника про те, що суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для застосування приписів ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, оскільки сума пені від суми основного боргу становить лише 20%, тобто є співмірною з розміром основного боргу та не перевищує його, колегія суддів відхиляє, оскільки при зменшенні розміру неустойки господарський суд враховував також наявність інших обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення неустойки.

У запереченнях, поданих на клопотання Відповідача про зменшення розміру пені, Позивач вказав, що через запровадження в державі воєнного стану та несвоєчасної оплати замовниками отриманих послуг, Позивач зазнав збитки за 2022 рік в розмірі 6 371 238 млн. грн.

Однак, вказані обставини не залежали від волевиявлення Відповідача, а спричинені обставинами про які зазначено Позивачем у поданих запереченнях.

При цьому, господарський суд також врахував, що окрім пені Позивач нарахував проценти річних та інфляційні втрати, які визнані судом обґрунтованими, та в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів Відповідачем у вказаний період прострочення оплати.

З огляду на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання Відповідачем, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення Позивачем збитків у результаті порушення Відповідачем зобов`язання та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновків про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені на 50% до 85 040,43 грн і таке зменшення є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2023р. у справі № 912/1392/23- залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.04.2024 р.

Головуючийсуддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін