ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1134/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "ДІАН"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Блясецької Галини Федорівни

про зобов`язання повернути товар і стягнення штрафу у розмірі 518017 грн 50 коп.

за участю:

від позивача: Кізік Анна Миколаївна

від відповідача: не з"явилися

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Приватне підприємство "ДІАН" з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Блясецької Галини Федорівни про зобов`язання повернути нафтопродукти, а саме дизельне паливо марки ДТ-Л-К5, яке знаходиться на відповідальному зберіганні згідно з Договором №19/07/17 від 19.07.2017 в кількості 113 845 літрів та стягнення штрафу у сумі 518017 грн 50 коп за невиконання вимоги позивача про повернення товару.

Вирішення судом процесуальних питань.

21.12.2023 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 17.01.2024, яке у зв"язку із нез"явленням відповідачки відклав на 14.02.2024.

14.02.2024 суд постановив підготовче провадження закрити та призначити розгляд справи по суті в судовому засіданні на 04.03.2024, яке враховуючи неявку відповідачки відклав на 25.03.2024 та 10.04.2024.

10.04.2024 відповідачка в судове засідання не прибула, причин неприбуття суду не повідомила, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачки належним чином про розгляд судової справи і забезпечення її прибуття в судове засідання для реалізації нею права на судовий захист своїх прав та інтересів та дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи без її участі за наявними у ній матеріалами.

10.04.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав зобов"язання щодо повернення товару - дизельне паливо в кількості 113,845 літрів, відповідно до договору зберігання нафтопродуктів № 19/07/17 від 19.07.2017. За невиконання вимоги позивача про повернення товару, керуючись п.5.1. договору нарахував відповідачу 518 017 грн 50 коп. - штрафу. Обґрунтовані позовні вимоги положеннями ст. 193 ГК України та статтями 526, 530, 610, 693 ЦК України.

Позиція відповідача.

Відповідачка відзиву на позов не подала, доводи позивача не спростувала, доказів повернення товару із зберігання до матеріалів справи не долучила.

Обставини справи. Оцінювання доказів.

Предметом спору є зобов`язання повернути товар зі зберігання і стягнення штрафу за невиконання обов"язку щодо повернення товару.

Приватне підприємство "ДІАН" (замовник) та Фізична особа підприємець Блясецька Галина Федорівна (виконавець) уклали Договір зберігання нафтопродуктів № 19/07/17 від 19.07.2017 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, виконавець зобов`язується за плату зберігати без переходу права власності на нафтопродукти (далі товар) і надавати послуги, пов`язані з їх зберіганням і відвантаженням.

Замовник зобов`язується сплатити виконавцеві вартість виконаних послуг (п. 1.2. договору).

Конкретна кількість і найменування нафтопродуктів, які приймаються на зберігання, визначаються додатковими угодами, згідно з договором поставки нафтопродуктів № 17/07 від 17 липня 2017 року та Актами приймання на зберігання згідно з договором зберігання нафтопродуктів № 19/07/2017 від 19 липня 2017 року (п. 1.3. договору).

Приймання та відвантаження нафтопродуктів по кількості та якості Виконавець здійснює в присутності представника Замовника (п.1.4. договору).

У разі втрати нафтопродукту, нестачі нафтопродукту, або втрати якості нафтопродукту, прийнятих на зберігання, згідно з договором № 19/07/2017 від 19 липня 2017 року, з вини виконавця, виконавець відшкодовує збитки в межах втраченої або бракованої кількості нафтопродукту, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок замовника (п.2.9. договору).

Місце зберігання нафтопродуктів сторони визначили - резервуари нафтобази ДП "Нафтоекспрессервіс" (п. 2.11. договору).

Адресою зберігання нафтопродуктів сторонами визначено - Івано-Франківська обл., Снятинський район, с. Хутір - Будилів, вул. Нова, будинок, 28 (п. 2.12. договору).

Вартість послуг, що надаються за цим договором є сумою договору і перераховується замовником на розрахунковий рахунок виконавця згідно Акта наданих послуг (п.3.1. договору).

Замовник сплачує виконавцю послуги з приймання, зберігання і видачі нафтопродуктів в сумі 100 грн. без ПДВ на місяць (п.3.2. договору).

Під час виконання цього договору до виконавця право власності на нафтопродукти замовника не переходить (п.4.1. договору).

Відповідно до п.4.4. договору, виконавець проводить відвантаження нафтопродуктів і оформляє супровідну документацію відповідно до діючих державних вимог.

Згідно з п. 5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть майнову відповідальність в розмірі прямого збитку і відповідно до чинного законодавства України відшкодовують заподіяні збитки. Окрім того, виконавець у випадку невидачі нафтопродукту у термін, вказаний у виконаній відповідно до умов договору заявці, сплачує замовнику штраф в розмірі 25% (двадцять п`ять) від вартості нафтопродукту, заявленого до видачі, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості нафтопродукту, заявленого до видачі, за увесь час затримки видачі, а також відшкодовує інфляційні збитки.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до "19" липня 2017 року (п. 6.1.договору).

Якщо за 20 діб до закінчення дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання або зміни, договір вважається продовженим на наступний календарний рік. Цей договір може бути змінений лише за згодою сторін шляхом підписання доповнення до цього договору (п.6.2. договору).

На виконання умов договору позивач на адресу відповідача поставив та передав на зберігання нафтопродукти, а саме: дизельне паливо ДТ-Л-К5 в кількості 113 845 літрів, загальна вартість якого становить 2 072 070 грн 00 коп., що підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів, довіреностями на отримання товару, актами звірки зберігання нафтопродуктів, та взаємних розрахунків, копії яких долучені до матеріалів справи.

Також, на виконання умов договору позивач оплатив послуги із зберігання за період 19.07.2017 - 24.10.2023, що підтверджується актами наданих послуг, платіжними інструкціями та банківськими виписками, копії яких долучені до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, акти звірки звірки зберігання нафтопродуктів та взаємних розрахунків підписані сторонами та скріплені печатками за період березень 2020 року - грудень 2022 року, а акти наданих послуг за період липень 2017 року - вересень 2021 року.

Як ствердив позивач в подальшому, відповідачка відмовилась підписували документи за договором, відтак вказані акти позивач направив на адресу відповідачки поштовим оператором "Нова пошта", докази чого приєднані до матеріалів справи.

27.10.2023 позивач на адресу відповідача направив письмову вимогу про негайне повернення майна (нафтопродуктів), переданого на зберігання за договором №19/07/2017 від 19.07.2017, докази направлення долучені до матеріалів справи. Однак вказана вимога залишена відповідачкою без відповіді та задоволення, у зв"язку з чим позивач, керуючись п.5.1. договору, нарахував штраф за неповернення товару із зберігання та звернувся в суд за захистом порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України).

Як зазначено в ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч.1. ст.936 ЦК України).

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ч.1,2 ст. 938 ЦК України).

Зберігач зобов`язаний негайно повідомити поклажодавця про необхідність зміни умов зберігання речі і отримати його відповідь ( ч.1 ст. 945 ЦК України).

Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (ч.1 ст. 949 ЦК України).

Враховуючи вищезазначені норми, позивач має право вимагати повернення товару, а відповідач зобов"язаний передати товар який знаходиться на зберіганні в кількості, передбаченій договором.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Жодних обґрунтованих пояснень в заперечення зазначених у позовній заяві обставин відповідачка не надала. Документальних доказів, які б підтвердили факт повернення товару у визначений строк та спростували обставини встановлені судом, матеріали справи не містять.

При цьому сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів звірки зберігання нафтопродуктів не є визначальним для висновку про виконання відповідачкою умов договору щодо повернення товару.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновок суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачкою умов договору зберігання нафтопродуктів №19/07/2017 від 19.07.2017 порушило право позивача на отримання належного йому на праві власності товару, відтак вимоги позивача про виконання умов договору шляхом передачі 113 845 літрів дизельного палива обґрунтовані та належать до задоволення.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем штрафу в сумі 518 017 грн 50 коп., та задовольняє його згідно розрахунку позивача, який є обґрунтованим та арифметично правильним.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 7 770 грн 27 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №4 від 15 грудня 2023 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, враховуючи задоволення позовних вимог судовий збір в сумі 7 770 грн 27 коп., покладає на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74,129, 233, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного підприємства "ДІАН" до Фізичної особи-підприємця Блясецької Галини Федорівни про зобов`язання повернути товар і стягнення штрафу у сумі 518017 грн 50 коп. задовольнити.

Фізичній особі підприємцю Блясецькій Галині Федорівній ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Приватному підприємству "ДІАН" (040741,м. Київ, вул. Лугова, 2-А, код 25284599) нафтопродукти, а саме дизельне паливо (марка нафтопродукту ДТ-Л-К5), яке знаходиться на відповідальному зберіганні згідно з Договором № 19/07/17 від 19.07.2017 року в кількості 113 845 літрів.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Блясецької Галини Федорівни, АДРЕСА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "ДІАН" (040741,м. Київ, вул. Лугова, 2-А (код 25284599) 518 017 (п"ятсот вісімнадцять тисяч сімнадцять) грн 50 коп. штрафу та 7 770 (сім тисяч сімсот сімдесят) грн 26 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.04.2024

Суддя Т. В. Максимів