ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"09" квітня 2024 р. м. Київ Справа № 911/578/24

Суддя Конюх О.В., розглянувши позовні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676)

до відповідача Приватного акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроцентраль (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, буд. 361, ідентифікаційний код 30664834)

про стягнення 653 268 845,55 грн.

без виклику учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою від 06.03.2024 до відповідача Приватного акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроцентраль, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 653 268 845,55 грн., в тому числі:

582 672 200,75 грн. основний борг за спожитий природний газ відповідно до Договору постачання природного газу №3519-ПСО(ТКЕ)-17 від 22.09.2022;

29 720 332,66 грн. пеня (за сукупний період 01.07.2023-15.12.2023)

17 168 977,50 грн. три відсотки річних (за сукупний період 16.12.2022-31.01.2024)

23 707 334,64 грн. інфляційні втрати (січень 2023-січень 2024 року)

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.03.2024 позовну заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» залишено без руху. Зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» усунути недоліки позовної заяви, в строк не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:

- подати суду докази направлення на належну адресу місцезнаходження відповідача Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» копії позовної заяви з доданими до неї документами (оригінал опису вкладення в лист, заповнений відповідно до переліку додатків, поданих до суду, засвідчений календарним штемпелем відділення поштового зв`язку із зазначенням номеру поштового відправлення або квитанцію про направлення позовної заяви з доданими до неї документами (з описом) відповідачу через систему обміну документами «Електронний суд»).

Вказана копія ухвали, відповідно до вимог процесуального закону, була надіслана та доставлена позивачу в його електронний кабінет 08.03.2024 о 02:09, про що свідчить залучена до матеріалів справи довідка Господарського суду Київської області про доставку електронного листа.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є ухвали.

Приписами частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Встановлений ухвалою суду десятиденний строк на усунення недоліків сплив 18.03.2024. Станом на 09.04.2024 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» не усунуло недоліки позовної заяви у спосіб та строк, визначені в ухвалі від 07.03.2024.

Разом з тим, 08.03.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просить суд відкрити провадження у справі №911/578/24.

Вказана заява є фактично відмовою позивача від усунення недоліків позовної заяви у спосіб та строк, визначені в ухвалі від 07.03.2024, та обґрунтована тим, що відповідно до ч.6 ст. 6 ГПК України відповідач має обов`язок зареєструвати електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 42 ГПК України якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Оскільки відповідач свого обов`язку передбаченого ч. 6 ст. 6 ГПК України не виконав, електронного кабінету не зареєстрував, позивач, посилаючись на положення ч. 7 ст. 42 ГПК України не надіслав відповідачу копію позовної заяви з додатками.

З цього приводу суд повторно звертає увагу позивача на таке.

Відповідно до п.1 ч.1. ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Тобто ст. 172 ГПК України визначає обов`язок позивача надіслати учасникам справи копію позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення та допускає можливість виконання цього обов`язку в електронній формі через електронний кабінет.

Разом із тим, вказані імперативні норми мають колізію із абзацом другим частини 7 ст. 42 ГПК України, відповідно до якого якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-р(II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali)» «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Аналогічний висновок викладений в постанові КГС ВС від 16.02.2024 у справі №902/1331/22.

В даному випадку, суд застосовує принципи «lex specialis derogat generali» та «lex posterior generalis non derogat priori speciali» і наголошує про те, що обов`язок направлення саме позовної заяви з доданими до неї документами листом з описом встановлений спеціальною нормою ст. 172 ГПК України, яка регулює подання позовної заяви до суду, і яка відповідно у даному випадку має пріоритет над загальною нормою ст. 42 ГПК України, розміщеної у розділі І Кодексу «Загальні положення».

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов`язком суду є забезпечення основних принципів господарського судочинства як то рівність усіх учасників справи перед законом і судом, змагальність сторін, пропорційність. Відповідно до частини 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Не направлення іншій стороні позовної заяви з додатками порушує право сторони знати про судове провадження, взяти у ньому участь та доводити суду свою позицію на рівних умовах з іншою стороною.

Відповідно до частини 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує про розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 14.12.2023 у справі Яковлєва проти України принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно із протилежною стороною.

Крім того, в силу імперативної норми пункту 3 частини 3 ст 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою

За таких обставин суд робить висновок про те, що відсутність у відповідача зареєстрованого електронного кабінету не скасовує обов`язку позивача виконати імперативну спеціальну норму ст. 172 ГПК України та направити відповідачу копію позовної заяви та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення, докази направлення подати суду (ст. 164, 172 ГПК України).

Враховуючи, що станом на 09.04.2024 позивач не усунув недоліки позовної заяви у спосіб та строк, визначені в ухвалі від 07.03.2024, суд дійшов висновку вважати позовну заяву від 06.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль», про стягнення 653 268 845,55 грн. неподаною та повернути її особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» від 06.03.2024 разом з доданими до неї документами повернути заявнику.

Ухвала підписана 09.04.2024, набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та в порядку п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, встановлених ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх