ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Справа № 918/1114/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В. , суддя Василишин А.Р.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича на рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23 (повний текст складено 20 грудня 2023 року, суддя Романюк Р.В.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича (далі - Відповідач) в якій просить стягнути заборгованість з орендної плати у розмірі 92 286,71 грн, яка виникла згідно Договору №6505-2021 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23 повністю задоволено позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях до фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича про стягнення коштів.

Присуджено до стягнення з фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного бюджету України 92 286,71 грн (дев`яносто дві тисячі двісті вісімдесят шість гривень 71 копійку) заборгованості з орендної плати за Договором №6505-2021 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року.

Присуджено до стягнення з фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, 24, ) 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича 92286,71 грн заборгованості по сплаті орендної плати, оскільки відповідач відповідно до умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021 не виконав обов`язку щодо сплати орендної плати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що позивачу, з урахуванням підстав позовних вимог, необхідно було довести факт беззаперечного використання фізичною особою-підприємцем Горпинчуком О.П. орендованого майна у період з 14 грудня 2021 року по дату припинення дії договору, а саме по 16 лютого 2023 року, а також відсутність перешкод (обставин, за які він не відповідає) у користуванні майном, що не залежали від волі фізичної особи-підприємця Горпинчука О.П. Позивачу було достеменно відомо про те, що орендар 14 грудня 2021 року фактично не отримав дане майно у користування та не вселився до нього, так як його не було здано попереднім орендарем та у ньому знаходились сторонні люди та їх майно. Позивачу також було достеменно відомо про те, що відповідач вживав заходів до усунення перешкод у користуванні майном. Таким чином, позивач в ході розгляду даної справи повинен був довести відсутність підстав для звільнення орендаря від сплати орендної плати на підставі частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. При цьому, частина 6 статті 762 Цивільного кодексу України не передбачає того, що, на думку позивача, факт неможливості використання наймачем майна через обставини, за які він не відповідає, може бути підтверджений виключно рішенням суду. Такі обставини можуть бути підтверджені і іншими доказами, частина яких міститься у матеріалах даної справи, однак, на це суд І інстанції увагу не звернув.

Апелянт зауважує, що у пункті 2.1 Акта від 14 грудня 2021 року приймання - передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, на виконання договору оренди від 14 грудня 2021 року №6505-2021 Балансоутримувачем та Орендарем зроблене застереження про те, що станом на 14 грудня 2021 року приміщення не звільнене попереднім орендарем ОСОБА_1 , в приміщенні знаходяться сторонні люди та їх майно. Водночас, ні балансоутримувачем, ні позивачем у цій справі, жодних заходів до усунення перешкод у користуванні ФОП Горпинчуком О.Г. орендованим майном не вживалось, а такі заходи вживав самостійно ФОП Горпинчук О.Г., про що було достеменно відомо, як позивачу так і балансоутримувачу. З доказів, які додані до апеляційної скарги, апелянт вбачає, що позивачу упродовж всього періоду дії (з 14 грудня 2021 року по 16 лютого 2023 року) договору оренди №6505-2021 від 14 грудня 2021 року було достеменно відомо про те, що ФОП Горпинчук ОП. не вселився у орендоване приміщення та не використовує орендоване майно через обставини, за які він не відповідає та упродовж всього цього періоду часу ФОП Горпинчук О.П. вживає заходів до усунення перешкод у користуванні цим майном шляхом повідомлення про такий факт правоохоронних органів та подання відповідного позову до суду.

На переконання скаржника, він не мав можливості використовувати орендоване майно з обставин, за які він не відповідає, а тому до спірних правовідносин повинні бути застосовані положення частини 6 статті 762 ЦК України, чого судом першої інстанції зроблено не було.

Листом №918/1114/23/725/24 від 02 лютого 2024 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.

Належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 09 лютого 2024 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 лютого 2024 року у справі №918/1114/23 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича на рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23, зупинено дію рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23 до закінчення апеляційного перегляду. Запропоновано позивачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України, та докази його надсилання апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

27 лютого 2024 року від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. При цьому, позивач стверджує, що із акта приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 14 грудня 2021 року підписаного із застереженням вбачається, що фізична особа-підприємець Горпинчук О.П. був проінформований про те, що станом на 14 грудня 2021 року приміщення не звільнене попереднім орендарем, в приміщенні знаходяться сторонні люди та їх майно, однак Договір оренди та акт приймання-передавання підписано відповідачем. Регіональне відділення звертає увагу суду на ту обставину, що підставою для видання наказу №634 "Про задоволення звернення щодо звільнення від орендної плати" було рішення Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі №918/54/22, а підставою видання наказу №89 "Про скасування наказу від 30 грудня 2022 року №634" стала постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2023 року у справі №918/54/22. Тобто, на переконання позивача, відпала підстава для звільнення ФОП Горпинчук О.П. від сплати орендних платежів. Позивач зауважує, що наказ №89 від 03 березня 2023 року "Про скасування наказу від 30 грудня 2022 року №634" чинний та ніким не оскаржувався.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частини 10 статті 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича на рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з судового рішення у справі 3 918/1178/21 від 20.04.2022, на яке покликається позивач у позовній заяві, 25 листопада 2021 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях проведено відкритий аукціон № LLE001-UA-290 щодо передачі в оренду частини нежитлового приміщення гуртожитку, площею 88,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Переможцем електронного аукціону визнано фізичну особу-підприємця Горпинчука Олександра Петровича.

Учасниками електронного аукціону були ФОП Гуцалюк Т.І., ОСОБА_2 , ФОП Горпинчук О.П. та ФОП Обод В.А. За результатами електронного аукціону переможцем став підприємець Горпинчук О.П.

14 грудня 2021 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Горпинчуком Олександром Петровичем (Орендар) укладено Договір № 6505-2021 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір).

За змістом розділу І Договору: Балансоутримувач - Рівненський фаховий коледж економіки та бізнесу. Інформація про об`єкт оренди - нерухоме майно: частина нежитлового приміщення першого поверху будівлі гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває на балансі Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу. Вартість майна: балансова залишкова вартість, визначена на підставі фінансової звітності балансоутримувача - 424 968,45 грн без ПДВ. Цільове призначення майна: майно може бути використане орендарем з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо установами або закладами, визначеними у пункті 29 Порядку, і які є пов`язаними із забезпеченням або обслуговуванням діяльності такої установи або закладу - розміщення перукарні. Орендна плата та інші платежі: місячна орендна плата, визначена за результатами проведеного аукціону - 30 000,00 грн без ПДВ, дата і реквізити протоколу електронного аукціону - 25.11.2021 року; витрати на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю - компенсуються орендарем в порядку, передбаченому пунктом 6.5. договору. Розмір авансового внеску орендної плати: 2 (дві) місячні орендні плати - 60 000,00 грн без ПДВ; сума забезпечувального депозиту - 2 (дві) місячні орендні плати, але в будь - якому разі у розмірі не меншому, ніж розмір мінімальної заробітної плати станом на перше число місяця, в якому укладається цей договір - 60 000, 00 грн без ПДВ. Строк договору - 5 років з дати набрання чинності цим договором. Співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору: балансоутримувачу 30 відсотків суми орендної плати, державному бюджету 70 відсотків суми орендної плати.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 розділу ІІ Договору, орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункту 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов. Майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 Умов.

Згідно пунктів 2.1 та 2.2 розділу ІІ Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання - передачі майна. Акт приймання - передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору. Акт приймання - передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб - сайті. Передача майна в оренду здійснюється за його страховою вартістю, визначеною у пункті 6.2. Умов.

Пунктом 3.1. розділу ІІ Договору передбачено, що орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.

Якщо орендна плата визначена за результатами аукціону, орендна плата за січень - грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень - грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року (п. 3.2. розділу ІІ Договору).

Згідно з пунктом 3.3 розділу ІІ Договору, орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця: до 15 числа поточного місяця оренди.

Пунктами 3.4 - 3.6 розділу ІІ Договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість. В день укладення цього договору або до цієї дати орендар сплачує орендну плату за кількість місяців, зазначену у пункті 10 Умов (авансовий внесок з орендної плати), на підставі документів, визначених у пункті 3.6 цього договору. Якщо цей договір укладено за результатами проведення аукціону, то підставою для сплати авансового внеску з орендної плати є протокол про результати електронного аукціону.

Відповідно до пункту 3.7 розділу ІІ Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та/або балансоутримувачем (в частині, належній балансоутримувачу). Орендодавець і балансоутримувач можуть за домовленістю звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, за якими у орендаря є заборгованість, в інтересах відповідної сторони цього договору. Сторона, в інтересах якої подається позов, може компенсувати іншій стороні судові і інші витрати, пов`язані з поданням позову.

Надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету або балансоутримувачу, підлягає в установленому порядку зарахуванню в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого зарахування у зв`язку з припиненням орендних відносин - поверненню орендарю. Сума орендної плати, сплаченої авансом відповідно до пункту 3.5. цього договору, підлягає зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за перші місяці оренди після підписання акта приймання - передачі майна (пункт 3.9 розділу ІІ Договору).

Згідно з пунктом 3.10 розділу ІІ Договору, припинення договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності).

У разі припинення договору орендар зобов`язаний: звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом; сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди, пеню (за наявності), сплатити балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди; відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту (п. 4.1. розділу ІІ Договору).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІІ Договору, майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання балансоутримувачем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

Відповідно до пункту 4.8 розділу ІІ Договору, орендодавець не пізніше ніж протягом п`ятого робочого дня з моменту отримання від балансоутримувача примірника акта повернення з оренди орендованого майна із зауваженнями (або за наявності зауважень орендодавця) зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань орендаря у такій черговості: у першу чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати пені (пункт 3.8. цього договору) (у такому разі відповідна сума забезпечувального депозиту розподіляється між державним бюджетом і балансоутримувачем); у другу чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати неустойки (пункт 4.4. цього договору); у третю чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати частини орендної плати, яка відповідно до пункту 16 Умов підлягає сплаті до державного бюджету; у четверту чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати частини орендної плати, яка відповідно до пункту 16 Умов підлягає сплаті балансоутримувачу; у п`яту чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати балансоутримувачу платежів за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю; у шосту чергу погашаються зобов`язання орендаря з компенсації суми збитків, завданих орендованому майну; у сьому чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати інших платежів за цим договором або в рахунок погашення інших невиконаних орендарем зобов`язань за цим договором. Орендодавець повертає орендарю суму забезпечувального депозиту, яка залишилась після здійснення вирахувань, передбачених цим пунктом.

Відповідно до п.п. 9.1.1, 9.1.2 п.9.1 договору балансоутримувач і орендодавець запевняють Орендаря, що крім випадків, коли про інше зазначено в акті приймання-передачі, об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, в межах об`єкта немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта може бути наданий орендарю в день підписання акта приймання-передачі разом із комплектом ключів від об`єкта у кількості, зазначеній в акті приймання-передачі.

Інформація про Майно, оприлюднена в оголошенні про передачу в оренду або інформаційному повідомленні про об`єкт оренди, посилання на яке зазначене в п. 4.2 Умов відповідає дійсності, за винятком обставин, відображених в акті приймання-передачі.

Пунктом 11.4 розділу ІІ Договору передбачено, що стягнення заборгованості з орендної плати, пені та неустойки (за наявності), передбачених цим договором, може здійснюватися на підставі рішення суду. Стягнення заборгованості з оплати орендної плати відповідно до частини шостої статті 17 Закону може здійснюватися в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з пунктом 12.1 та пунктом 12.2 розділу ІІ Договору, цей договір укладено на строк, визначений у пункті 12 Умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання - передачі і закінчується датою припинення цього договору. Умови цього договору зберігають силу протягом всього строку дії цього договору, у тому числі у разі, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, крім випадку, передбаченого пунктом 3.7. цього договору, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань.

Як вбачається з Акта від 14 грудня 2021 року приймання - передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, на виконання договору оренди від 14 грудня 2021 року №6505-2021 балансоутримувач (Рівненський фаховий коледж економіки та бізнесу) передає, а орендар (фізична особа - підприємець Горпинчук Олександр Петрович) приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що належить до державної власності (частина нежитлового приміщення першого поверху будівлі гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що перебуває на балансі Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу), що перебуває на балансі балансоутримувача та належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України. Балансоутримувач і орендар засвідчують, що станом на 14 грудня 2021 року приміщення не звільнене попереднім орендарем Обод В., в приміщенні знаходяться сторонні люди та їх майно.

21 грудня 2021 року фізична особа-підприємець Обод В. А. звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та до Рівненського фахового коледжу економіки про визнання договору продовженим, скасування наказів, визнання недійсним протоколу проведення електронного аукціону від 25 листопада 2021 року.

Відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області від 20 квітня 2022 року у справі №918/1178/21 відмовлено у задоволенні позову ФОП Обод В. А. Рішення набрало законної сили та є чинним.

Як встановлено рішенням у справі № 918/1178/21, 11.06.2020 року Договором про внесення до договору оренди державного майна №466- 2006 від 01 квітня 2006 року між РВ ФДМ України та ФОП Обод В.А. продовжено строк дії Договору до 30 травня 2021 року.

25.11.2021 року був проведений електронний аукціон частини нежитлового приміщення гуртожитку, загальною площею 88,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Учасниками електронного аукціону були: ФОП Гуцалюк Т.І., ФОП Горпинчук О.П., ОСОБА_2 та ФОП Обод В.А. За результатами електронного аукціону переможцем став ФОП Горпинчук О.П.

14.12.2021 року між Регіональним відділенням та ФОП Горпинчуком О.П. було укладено Договір № 6505-2021 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Матеріалами справи стверджено, 16.12.2021 року Регіональне відділення звернулося до ФОП Обод В.А. із претензією №18-04-4258 про повернення орендованого майна.

Судом у справі № 918/1178/21 зазначено, позивач /ФОП Обод В.А./ стверджує, що у відповідності до пункту 10.4 Розділу 10 Договору, після 30 травня 2021 року, Орендодавцем не заявлена вимога про припинення Договору оренди державного майна №466-2006 від 01.04.2006, а тому Орендарем в подальшому сплачувались належні платежі, а саме орендна плата за приміщення 88,3 кв. м. першого поверху гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на балансі ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу».

Крім того, позивач /ФОП Обод В.А./ зазначає у позовній заяві, що станом на сьогоднішній день, подачі позову договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.04.2006 не припинив своєї дії; договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.04.2006 діє з 01.04.2021 до 01.04.2022, адже відсутня інформація однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору.

На переконання позивача /ФОП Обод В.А./ , зазначені обставини свідчать про погодження Відповідачем 1, Відповідачем 2 факту подальшого користування позивачем орендованим приміщенням, та, відповідно продовження договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

06 січня 2022 року за заявою Горпинчука О.П. Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення № 0000075 та розпочате досудове розслідування за фактом самоуправства, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України.

24 січня 2022 року фізична особа-підприємець Горпинчук О.П. звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовом, у якому просив суд зобов`язати ФОП Обод В.А. упродовж 5-ти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном - частиною нежитлового приміщення першого поверху будівлі гуртожитку площею 88,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що передане Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у користування (оренду) позивачу на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №6505-2021 від 14 грудня 2021 року шляхом звільнення зайнятого нерухомого майна - частини нежитлового приміщення першого поверху будівлі гуртожитку площею 88,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке перебуває на балансі Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі №918/54/22 позов задоволено частково. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Обод Валентину Анатоліївну усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке передане Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у користування (оренду) фізичній особі-підприємцю Горпинчуку Олександру Петровичу на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 6505-2021 від 14 грудня 2021 року шляхом звільнення зайнятого нерухомого майна - частини нежитлового приміщення першого поверху будівлі гуртожитку площею 88,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке перебуває на балансі Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу. В решті позовних вимог відмовлено.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №634 від 30 грудня 2022 року "Про задоволення звернення щодо звільнення від орендної плати" звільнено ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за орендоване майно - нежитлові приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , через обставини, за які орендар не відповідає, з 14 грудня 2021 року до 16 грудня 2022 року, за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях листом №18-02-3011 від 30 грудня 2022 року повідомило Горпинчука О.П. та Рівненський фаховий коледж економіки та бізнесу, що Регіональним відділенням прийнято рішення звільнити ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за нежитлові приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з 14 грудня 2021 року до 16 грудня 2022 року, за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року № 6505-2021 на підставі рішення Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року, справа № 918/54/22, керуючись частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України, де зазначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає,

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2023 року у справі № 918/54/22 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Обод Валентини Анатоліївни задоволено. Рішення Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі №918/54/22 скасовано. Прийнято нове рішення. В задоволенні позову відмовлено. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича на користь фізичної особи-підприємця Обод Валентини Анатоліївни 3721,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

16 лютого 2023 року фізична особа-підприємець Горпинчук Олександр Петрович звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях з листом - звернення (повідомлення про припинення дії Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року), в якому зазначено, що станом на 16 лютого 2022 року ФОП Горпинчук О.П. не має можливості використовувати орендоване приміщення з незалежних від нього обставин. При цьому, ФОП Горпинчук О.П. у вказаному листі просить невідкладно вирішити питання про звільнення останнього від сплати орендної плати за договором та вважати Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року припиненим з моменту надходження даного листа, та повернути ФОП Горпинчуку О.П. сплачений забезпечувальний депозит в сумі 60 000,00 грн та авансовий внесок орендної плати в розмірі 60 000,00 грн.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Договору від 16 лютого 2023 року про припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, фізичною особою-підприємцем Горпинчуком Олександром Петровичем та Рівненським фаховим коледжем економіки та бізнесу, сторони погодилися на припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року - частина нежитлового приміщення першого поверху будівлі гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на балансі Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу. Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року вважати припиненим за згодою сторін з 16 лютого 2023 року.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №89 від 03 березня 2023 року "Про скасування наказу від 30 грудня 2022 року № 634" скасовано наказ Регіонального відділення від 30 грудня 2022 року №634 "Про задоволення звернення щодо звільнення від орендної плати" щодо звільнення ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за орендоване державне майно - нежитлові приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021.

Листом №18-02-0738 від 03 березня 2023 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях звернулося до Горпинчука О.П. та Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу, в якому зазначило, що регіональним відділенням прийнято рішення про скасування наказу Регіонального відділення від 30 грудня 2022 року №634 "Про задоволення звернення щодо звільнення від орендної плати" та регіональним відділенням проведено нарахування орендної плати за договором за весь період дії договору оренди, що спрямовується до Державного бюджету України, та станом на дату припинення договору наявна заборгованість становить 152286,71 грн. При цьому, у вказаному листі зазначено, що забезпечувальний депозит у розмірі 60000,00 грн, сплачений ФОП Горпинчуком О.П., буде перераховано в рахунок погашення зобов`язання орендаря із сплати частини орендної плати, яка підлягає сплаті до державного бюджету. Крім того, регіональне відділення вказало про сплату до 10 березня 2023 року залишкову частини заборгованості з орендної плати у розмірі 92286,71 грн, в іншому випадку регіональним відділення буде вжито заходів щодо стягнення зазначеної суми заборгованості у судовому порядку.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях листом №18-02-0997 від 21 березня 2023 року звернулося до Горпинчука О.П. , відповідно до якого повідомило про відсутність підстав для звільнення ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021, у відповідності до частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України через обставини, за які орендар не відповідає.

31 серпня 2023 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях звернулося до Горпинчука О.П. з листом № 18-04-2665 з вимогою негайно сплатити заборгованість з орендної плати за договором у розмірі 92286,71 грн.

Матеріали справи також містять відповідь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №18-08-1733 від 26 липня 2022 року на адвокатський запит відповідача, відповідно до якої у відділення відсутні документи, які б свідчили про звільнення фізичною особою-підприємцем Обод В.А. нежитлового приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв.м.

Відповідачем також долучено до апеляційної скарги довідки Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу від 30 травня 2022 року №216/01-10/01, від 08 серпня 2022 року №286/01-10/09, від 07 вересня 2022 року №315/01-10/09 та від 04 жовтня 2022 року №315/01-10/01, у яких зазначено, що нежитлове приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_2 фізичною особою-підприємцем Обод В.А. не передане балансоутримувачу, вхідні двері до приміщення зачинені ФОП Обод В.А. та доступу до нього немає.

Крім того, 13 жовтня 2022 року робочою групою створеною наказом Регіонального відділення №268 від 11 листопада 2019 року, у складі спеціалістів Регіонального відділення ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, за участі представника балансоутримувача та за участі орендаря ФОП Горпинчука О.П. складено Звіт обстеження та перевірки використання державного майна і виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року. У звіті зазначено, що робочою групою проведено візуальне обстеження та перевірка об`єкта, його стан, використання та виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, - частини нежитлового приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв.м за адресою АДРЕСА_2 перейменована на вулицю Вишиванка відповідно до рішення Рівненської міської ради від 08 липня 2022 року), і встановлено, що орендар не використовує приміщення, приміщення закрито, договір страхування об`єкта оренди відсутній, і заборгованість з орендної плати до бюджету становить 86096,7 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши зазначені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича 92286,71 грн заборгованості по сплаті орендної плати, оскільки відповідач відповідно до умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021 не виконав обов`язку щодо сплати орендної плати.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини першої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (пункт 1 частини першої статті 762 Цивільного кодексу України).

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №910/7495/16 суд дійшов висновку, що наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Отже, для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Оерендар повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.

На погляд Верховного Суду, підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату є об`єктивна неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає (узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 лютого 2024 року у справі № 916/599/23).

Оскільки відповідно до частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає тягар доказування неможливості використання майна несе саме орендар.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України викладена у постановах Верховного Суду у справах №910/8651/22 від 28 червня 2023 року, №911/1064/21 від 08 листопада 2023 року, №910/14244/20 від 12 квітня 2023 року, №910/13704/21 від 15 березня 2023 року, №910/8040/20 від 08 липня 2021 року.

Звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Ознаками таких обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності. При цьому сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань.

Як стверджує відповідач, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (позивачу) та Рівненському фаховому коледжу економіки та бізнесу (балансоутримувачу) було достеменно відомо про те, що фізична особа-підприємець Горпинчук О.П. не вселився до орендованого приміщення та не використовує його через обставини, за які він не відповідає, відповідачем вживаються заходи до усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

Дане твердження узгоджується з обставинами, встановленими судовим рішенням у справі № 918/1178/21 за позовом ФОП Обод В.А. до РВ ФДМ України про визнання продовженим договору оренди від 01.04.2006, а саме 14.12.2021 року між Регіональним відділенням та ФОП Горпинчуком О.П. було укладено Договір № 6505-2021 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності. Та вже після укладення договору 16.12.2021 року Регіональне відділення звернулося до ФОП Обод В.А. із претензією №18-04-4258 про повернення орендованого майна, однак позивач ухиляється від повернення майна після припинення Договору оренду.

Отже, станом на час проведення РВ ФДМ України електронного аукціону 25.11.2021, станом на час укладення договору оренди з ФОП Горпинчуком О.П. 14.12.2021, приміщення, яке є об`єктом договору оренди, не було вільним, про що свідчать обставини звернення РВ ФДМ України 16.12.2021 до попереднього орендаря з вимогою про повернення майна з оренди.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на акт приймання передачі майна від 14.12.2021, зокрема в пункті 2.1 Акта від 14 грудня 2021 року приймання - передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, на виконання договору оренди від 14 грудня 2021 року №6505-2021 Балансоутримувачем та Орендарем зроблене застереження про те, що станом на 14 грудня 2021 приміщення не звільнене попереднім орендарем ОСОБА_1 , в приміщенні знаходяться сторонні люди та їх майно.

У відповідності до пп. 9.1.1 договору № 6505-2021 балансоутримувач та орендодавець запевняють орендаря, що об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, у ньому немає майна третіх осіб, є повний та безперешкодний доступ до об`єкта, крім випадків, коли про інше зазначено в акті.

Отже, на момент укладення договору № 6505-2021 та складання акта передачі, майно, що є предметом договору, не було вільним від третіх осіб, що робило неможливим використання такого приміщення відповідачем.

Судом першої інстанції не взято до уваги акт приймання передачі від 14.12.2021, не надано йому оцінки, не досліджено обставин зазначених в п. 2.1 акта.

У відзиві на апеляційну скаргу РВ ФДМ України не заперечує тієї обставини, що об`єкт оренди на час укладання договору не був вільним, водночас стверджує про те, що відповідачу було про це відомо при підписанні акта приймання приймання передачі.

Дана обставина не може спростовувати факт неможливості користування відповідачем об`єктом оренди за наявності у ньому іншої осіб та їх майна.

Також суд звертає увагу, що акт приймання передачі складається після укладення договору оренди та засвідчує фактичне передання об`єкта від орендодавця до орендаря. А тому суд не бере до уваги твердження позивача, що відповідачу було відомо про стан приміщення, яке передається в оренду, на час участі в аукціоні 25.11.2021 та укладенні договору оренди 14.12.2021.

У зв`язку з неможливістю використання орендованого майна 24.01.2022 ФОП Горпинчук О.П. звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом про усунення перешкод у користуванні майном. Також відповідач звернувся із заявою 06.01.2022 до правоохоронних органів самоправне користування з 14.12.2021 невстановленою особою майном, яке перебуває у відповідача в оренді. Дані обставини описані в судовому рішенні у справі № 918/54/22 від 07.02.2023/а.с. 18-23/, копія звернення долучена апелянтом до апеляційної скарги/а.с. 89/.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі №918/54/22 позов задоволено частково. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Обод Валентину Анатоліївну усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке передане Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у користування (оренду) фізичній особі-підприємцю Горпинчуку Олександру Петровичу на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 6505-2021 від 14 грудня 2021 року шляхом звільнення зайнятого нерухомого майна - частини нежитлового приміщення першого поверху будівлі гуртожитку площею 88,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке перебуває на балансі Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2023 року у справі № 918/54/22 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Обод Валентини Анатоліївни задоволено. Рішення Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі №918/54/22 скасовано. Прийнято нове рішення. В задоволенні позову відмовлено. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича на користь фізичної особи-підприємця Обод Валентини Анатоліївни 3721,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення саме відповідачем (фізичною особою-підприємцем Обод В.А.) перешкод в користуванні позивачем спірним приміщення на час звернення позивачем з позовом до суду.

Тобто, підставою для відмови у позові була відсутність доказів вчинення перешкод саме попереднім орендарем та недоліки у процесі доказування обставин. Водночас обставини, встановлені даним судовим рішення не спростовують факт зайняття спірного приміщення третіми особами та неможливість Горпинчуку О.П. здійснювати оренду об`єкта.

Із адвокатських запитів представника відповідача вбачається, що ним вживалися заходи для встановлення третіх осіб, які знаходяться в приміщенні. В свою чергу, позивачем у відповідь на запити № 18-02-0203 від 19.01.2022 було повідомлено, що у РВ ФДМ відсутні документи, що свідчать про звільнення приміщення ФОП Обод В.А., відсутня інформація стосовно кількості осіб, які здійснюють діяльність у зазначеному об`єкті, та інформація щодо передачі в суборенду чи користування даного об`єкта ФОП Обод В.А. іншим особам/а.с. 90/. Відсутність у РВ ФДМ України інформації щодо стану майна, його використання свідчить про неналежне виконання обов`язків, які покладає на позивача статус власника, в частині користування та розпорядження таким майном.

Слід окремо зауважити і на тому, що з долучених до матеріалів справи довідок Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу (балансоутримувача спірного нерухомого майна) від 30 травня 2022 року №216/01-10/01, від 08 серпня 2022 року №286/01-10/09, від 07 вересня 2022 року №315/01-10/09 та від 04 жовтня 2022 року №315/01-10/01, слідує, що ФОП Горпинчук О.В. періодично повідомлявся про те, що нежитлове приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_2 фізичною особою-підприємцем Обод В.А. не передане балансоутримувачу. Дані довідки є належними та допустимими доказами у відповідності до статей 76, 77 ГПК України, оскільки видані особою - балансоутримувачем, на яку у відповідності до частини 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" покладено обов`язок здійснювати контроль за використанням нерухомого та рухомого майна.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що 13 жовтня 2022 року робочою групою створеною наказом Регіонального відділення №268 від 11 листопада 2019 року, у складі спеціалістів Регіонального відділення ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, за участі представника балансоутримувача та за участі орендаря ФОП Горпинчука О.П. складено Звіт обстеження та перевірки використання державного майна і виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року. У звіті зазначено, що робочою групою проведено візуальне обстеження та перевірка об`єкта, його стан, використання та виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, - частини нежитлового приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв.м за адресою АДРЕСА_2 перейменована на вулицю Вишиванка відповідно до рішення Рівненської міської ради від 08 липня 2022 року), і встановлено, що двері зачинені, орендар не використовує орендоване приміщення, договір страхування об`єкта оренди відсутній і заборгованість з орендної плати до бюджету становить 86096,7 грн.

Тобто, з даного звіту вбачається, що приміщення закрите і воно не використовується орендарем. Фізична особа-підприємець Горпинчук О.П. був присутній при даному огляді і за його участі було встановлено, що приміщення закрите. Комісією не було встановлено, що саме відповідач у справі не забезпечив доступ до орендованого об`єкта і таке обмеження спричинено діями апелянта у даній справі.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №634 від 30 грудня 2022 року "Про задоволення звернення щодо звільнення від орендної плати" звільнено ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за орендоване майно - нежитлові приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , через обставини, за які орендар не відповідає, з 14 грудня 2021 року до 16 грудня 2022 року, за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021/а.с. 14/

На переконання колегії суддів, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №634 від 30 грудня 2022 року про звільнення ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за період з 14.12.2021 по 16.12.2021, позивач визнав факт неможливості використання майна, що є предметом договору оренди відповідачем у зв`язку з обставинами, за які орендар не відповідає /а.с. 14/.

Листом РВ ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях № 18-02-0978 ві 20.03.2023 підтверджено, що у РВ ФДМ України відсутня інформація стосовно вжиття заходів Власником та/або Балансоутрисувачем орендованого майна щодо звільнення приміщення попереднім орендарем ФОП Обод В.А. та вселення ФОП Горпинчук О.П./а.с. 91/

Зазначене вище вказує на виконання відповідачем вимог законодавства щодо доведеності неможливості користування об`єктом оренди.

Окрім того, за змістом положень частини другої статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. А відтак саме з моменту фактичного отримання майна з оренди, орендодавець вправі вчиняти дії щодо подальшого розпорядження ним шляхом передачі в наступну оренду. Інше б свідчило про недобросовісну поведінку орендодавця, порушення основних принципів оренди /ч. 5 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" - законності; відкритості та прозорості; державного регулювання та контролю; врахування особливостей об`єктів державної та комунальної форм власності; повного, своєчасного, достовірного інформування про об`єкти оренди та порядок передачі їх в оренду/, а також неможливість реалізувати орендарю мети укладеного договору.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", контроль за виконанням умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна покладається на орендодавців майна, яким, в даному випадку, є позивач у справі.

Отже, враховуючи те, що у позивача відсутній акт прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди з попереднім орендарем вбачається, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях виставлено на аукціон право оренди приміщення щодо якого наявні спори з попереднім орендарем, а наслідки таких спорів позивач у справі перекладає на відповідача.

Наявність спорів щодо майна, яке є предметом договору оренди, підтверджено судовим рішенням у справі № 918/1178/21, в якому попередній орендар ФОП Обод В.А. у зв`язку подальшим користування нею орендованим приміщенням наполягала на продовженні договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Остаточне рішення у цій справі постановлено 20 квітня 2022 року, тобто вже під час дії договору оренди з відповідачем.

За змістом положень частини другої статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Однак, позивач не скористався таким правом та звернувся з позовом про стягнення заборгованості з нового орендаря.

Аналогічно позивач, як власник приміщення, не звертався до суду про примусове повернення майна від колишнього орендаря.

Натомість, саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 Цивільного кодексу України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право визначати юридичну долю свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 910/12224/17.

Щодо наказів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №634 від 30 грудня 2022 року та №89 від 03 березня 2023 року суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №634 від 30 грудня 2022 року "Про задоволення звернення щодо звільнення від орендної плати" звільнено ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за орендоване майно - нежитлові приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , через обставини, за які орендар не відповідає, з 14 грудня 2021 року до 16 грудня 2022 року, за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021/а.с. 14/.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях листом №18-02-3011 від 30 грудня 2022 року повідомило Горпинчука О.П. та Рівненський фаховий коледж економіки та бізнесу, що Регіональним відділенням прийнято рішення звільнити ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за нежитлові приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з 14 грудня 2021 року до 16 грудня 2022 року, за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року № 6505-2021 на підставі рішення Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року, справа № 918/54/22, керуючись частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України, де зазначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2023 року у справі № 918/54/22 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Обод Валентини Анатоліївни задоволено. Рішення Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі №918/54/22 скасовано. Прийнято нове рішення. В задоволенні позову відмовлено. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича на користь фізичної особи-підприємця Обод Валентини Анатоліївни 3721,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

16 лютого 2022 року фізична особа-підприємець Горпинчук Олександр Петрович звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях з листом - звернення (повідомлення про припинення дії Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року), в якому зазначено, що станом на 16 лютого 2022 року ФОП Горпинчук О.П. не має можливості використовувати орендоване приміщення з незалежних від нього обставин. При цьому, ФОП Горпинчук О.П. у вказаному листі просить невідкладно вирішити питання про звільнення останнього від сплати орендної плати за договором та вважати Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року припиненим з моменту надходження даного листа, та повернути ФОП Горпинчуку О.П. сплачений забезпечувальний депозит в сумі 60 000,00 грн та авансовий внесок орендної плати в розмірі 60 000,00 грн.

16 лютого 2023 року між Регіональним відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та ФОП Горпинчуком О.П. укладено договір про припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021/а.с. 24/.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №89 від 03 березня 2023 року "Про скасування наказу від 30 грудня 2022 року № 634" скасовано наказ Регіонального відділення від 30 грудня 2022 року №634 "Про задоволення звернення щодо звільнення від орендної плати" щодо звільнення ФОП Горпинчука О.П. від сплати орендної плати за орендоване державне майно - нежитлові приміщення першого поверху гуртожитку площею 88,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 14 грудня 2021 року №6505-2021.

Отже, наказ про сказування наказу про звільнення відповідача від сплати орендної плати позивач видав вже після припинення договірних відносин з відповідачем.

Судом першої інстанції, в порушення вимог ГПК України, не надано оцінки наказам РВ ФДМ України, не досліджено підстави їх винесення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач стверджує, що підставою для видання наказу №634 "Про задоволення звернення щодо звільнення від орендної плати" було рішення Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі №918/54/22, а підставою видання наказу №89 "Про скасування наказу від 30 грудня 2022 року №634" стала постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2023 року у справі №918/54/22. Тобто, на переконання позивача, відпала підстава для звільнення ФОП Горпинчук О.П. від сплати орендних платежів. Позивач зауважує, що наказ №89 від 03 березня 2023 року "Про скасування наказу від 30 грудня 2022 року №634" чинний та ніким не оскаржувався.

При цьому у відзиві на апеляційну скаргу позивач не заперечує та не спростовує факт неможливості використання майна, що є предметом договору оренди, відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу, що постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2023 року у справі № 918/54/22 стосувалася двох фізичних осіб-підприємців, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях не було стороною у даному спорі. Жодного обов`язку скасовувати свій наказ судовими рішеннями у справі №918/54/22 не встановлено. Як слідує із постанови у справі № 918/54/22, суд апеляційної інстанції фактично вказав на те, що позивачем не доведено вчинення йому перешкод відповідачем в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування спірним майном. Натомість судовим рішенням не встановлено, що спірне майно є вільним для користування ФОП Горпинчуком О.П.

Натомість, на переконання суду, наказ №634 від 30 грудня 2022 року фактично реалізований і вичерпав свою дію фактом його виконання, є актом індивідуальної дії, не має нормативного характеру, а тому його скасування порушує гарантії стабільності суспільних відносин. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено права позивача на скасування виданих ним наказів про звільнення від сплати орендної плати.

За загальним підходом, висловленим Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 та від 13 травня 1997 року №1-зп, суб`єкти владних повноважень не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від19 жовтня 2023 року у справі №9901/96/21.

Зміст добросовісності (bona fides) виражається через поняття "розумність і справедливість". При цьому згідно з обмежувальною функцією добросовісності, правило, обов`язкове для сторін, не застосовується настільки, наскільки за даних обставин це буде неприйнятним відповідно до критерію розумності та справедливості. Отже, добросовісність може за певних обставин анулювати чи виключити застосування правил, встановлених сторонами. Водночас, принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому, справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі зазначеної доктрини є принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці, за умови, що інша сторона, діючи собі на шкоду, розумно покладається на них (висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17).

Встановлені судом обставини приводять до необхідності застосування при розгляді даної справи Доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Враховуючи викладене, дії позивача щодо скасування свого наказу та пред`явлення позову у даній справі суперечать згаданим вище принципам.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями статті 79 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З аналізу змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України випливає, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним, ніж протилежний (пункти 6.19, 6.20 постанови Верховного Суду від 04 лютого 2021 року у справі №910/11534/18).

Одночасно статтею 86 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Апеляційна колегія зазначає, що наявні в матеріалах справи докази, зокрема, надані відповідачем до апеляційної скарги витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповіді Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на адвокатські запити відповідача, довідки балансоутримувача, звіт про обстеження та перевірки використання державного майна, є більш вірогідними на підтвердження доводів відповідача про неможливість використання останнім орендованого приміщення, ніж надані позивачем докази в обґрунтування своїх доводів.

Крім того, позовні вимоги про стягнення заборгованості повинні підтверджуватися первинними документами бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

За своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують певні факти господарської діяльності в правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Разом з тим, жодні докази на підтвердження розміру заборгованості позивачем не надано. У позовній заяві міститься інформація про розмір нарахованої орендної плати, про зменшення її розміру на суму авансового внеску, однак жодних доказів на підтвердження таких обставин не надано. Рішення судом першої інстанції винесено на підставі договору та акта приймання-передачі нерухомого майна.

Відповідно до пункту 3.4 Договору орендар сплачує оренду плату на підставі рахунків Балансоутримувача.

Матеріали справи не містять жодних рахунків.

Судова колегія наголошує, що позивачем не надано жодного належного доказу на спростування наведених відповідачем обставин. При цьому, застосовуючи концепцію вірогідності доказів, суд зауважує, що в даному випадку позивач не надав докази, які б могли свідчити про факт користування відповідачем орендованим приміщенням.

Натомість відповідач надав докази, які свідчать про неможливість використання ним орендованого приміщення у спірний період з об`єктивних причин. Тому покладення судом на відповідача обов`язку з оплати за оренду приміщення, яким не користувався відповідач, суперечитиме засадам справедливості, розумності та добросовісності, які є одними із фундаментальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України).

Враховуючи усе вищенаведене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача орендної плати за час дії договору оренди у зв`язку з неможливістю використання Горпинчуком О.П об`єкта оренди з підстав, за які він не відповідає, протягом всього періоду існування договірних відносин, що підтверджується доказами, зібраними у справі, та судовими рішеннями, які набрали чинності.

Судова колегія наголошує, що при наданні оцінки всім доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, на підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів сукупності з урахуванням всіх обставин справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях до фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича про стягнення заборгованість з орендної плати у розмірі 92 286,71 грн.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як стверджує апелянт, він не був належним чином повідомлений про надходження позовної заяви до суду, прийняття її до розгляду та відкриття провадження у справі, а також прийняття рішення по суті справи, а тому має місце винятковий випадок, що дозволяє апеляційному суду прийняти докази, що не були подані суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року у справі №918/1114/23 про відкладення розгляду справи на 20 грудня 2023 року об 10:00 год. поштовим відправленням на адресу фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича зазначену у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не направлялася. Матеріали справи не містять як самого поштового відправлення так і на ухвалі не міститься відмітки про її направлення.

Натомість місцевим господарським судом направлено копію ухвали на електронну адресу /а.с.45/, яка відображена у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З 05 жовтня 2021 року офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі №910/9569/23.

Таким чином, відповідача не було належним чином повідомлено про судове засідання 20 грудня 2023 року, на якому було ухвалено рішення, оскільки фізична особа-підприємець Горпинчук О.П. не звертався до Господарського суду Рівненської області з будь-якими заявами, ним не вказувалась електронна пошта, а тому направлення ухвали про призначення дати судового засідання на електронну пошту не відповідає абзацу 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №906/184/21, від 02 листопада 2022 року у справі №910/14088/21, від 29 листопада 2022 року у справі № 916/1716/20.

Доказами, які додані до апеляційної скарги є витяг з ЄРДР, листи позивача №18-02-0203 від 19 січня 2022 року та №18-02-0978 від 20 березня 2023 року, лист балансоутримувача №18/01-10/01 від 14 січня 2022 року, довідки Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу від 30 травня 2022 року №216/01-10/01, від 08 серпня 2022 року №286/01-10/09, від 07 вересня 2022 року №315/01-10/09, від 04 жовтня 2022 року №315/01-10/01 та звіт обстеження та перевірки використання державного майна і використання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6505-2021 від 14 грудня 2021 року, затверджений 13 жовтня 2022 року.

Однак, з дослідженого колегією суддів вбачається, що до позовної заяви Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях додано копію постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2023 року у справі №918/54/22 за позовом фізичної особи-підприємця Горпинчука О.П. до фізичної особи-підприємця Обод В.А. про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням шляхом його звільнення.

Згідно частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №916/495/21, від 03 листопада 2020 року у справі №909/948/18.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З мотивувальної частини постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2023 року у справі №918/54/22 вбачається, що листи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та довідки Рівненського фахового коледжу економіки та бізнесу, які додані фізичною особою-підприємцем Горпинчуком О.П. до апеляційної скарги у справі №918/1114/23 були предметом дослідження у справі №918/54/22. Копія постанови була долучена до позовної заяви, а відтак судом першої інстанції необхідно було дослідити дані обставини.

Враховуючи викладене, долучені до апеляційної скарги докази по своїй суті є додатковою інформацією щодо доказів, які були предметом дослідження у справі №918/54/22, копія постанови у якій долучена позивачем у даній справі в обгрунтування своїх позовних вимог, а тому прийняті судом апеляційної інстанції до уваги.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач (РВ ФДМ України) покликається судове рішення у справі № 918/1178/21, яке також судом першої інстанції не взято уваги при постановленні рішення у даній справі.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мале місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права в частині неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи, чим останній обгрунтовує свою апляційну скаргу, у зв`язку з чим апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23 скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Горпинчука Олександра Петровича на рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1114/23 скасувати. Прийняти нове рішення. В позові відмовити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, 24, ) на користь фізичної особи - підприємця Горпинчука Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 4026 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №918/1114/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "11" квітня 2024 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.