РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2024Справа № 910/12956/22 (910/17114/23)
За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс"

про усунення перешкод у користуванні власністю

в межах справи № 910/12956/22

Суддя Івченко А.М.

Представники: не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа № 910/12956/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит-Фінанс".

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 справу № 910/17114/23 передано до Господарського суду міста Києва для розгляду у межах справи № 910/12956/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит-Фінанс".

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.11.2023 справу 910/12956/22 (910/17114/23) передано судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2023 позовну заяву розглядати за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження та призначити підготовче засідання на 24.01.24; запропоновано відповідачу надати відзив на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу надати відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 відкладено підготовче засідання на 13.03.24.

02.02.2024 від відповідача надійшов відзив.

06.02.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2024 відкладено підготовче засідання на 24.04.24.

15.03.2024 від позивача надійшли клопотання про прискорення розгляду справи та про проведення відео конференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2024 відкладено підготовче засідання на 27.03.24; задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 закрито підготовче провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" про усунення перешкод у користуванні власністю в межах справи № 910/12956/22; призначено розгляд заяви до розгляду по суті на 10.04.24.

В судовому засіданні судом розглянуто позовну заяву по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява ґрунтується на тому, що у власності ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (падалі - Позивач) з 07 березня 2014 року перебуває транспортний засіб марки Nissan, модель Х-ТЕRRА, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим Центром ДАІ 8009. Вказаний автомобіль був зареєстрований на підставі заяви про приєднання до Договору купівлі-продажу від 23.01.2014 р. та акту приймання-передавання автомобіля від 23.01.2014 р.

У жовтні 2023 року Позивачу стало відомо, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі також - ДРОРМ) є запис:

Вид обтяження: приватне обтяження

Тип реєстрації: поточна

Тип обтяження: застава рухомого майна

Зареєстровано: 03.11.2020 10:24:42 за №282503/4 реєстратором: Новейко-Вадіс Оксана Георгіївна, Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства "Національні інформаційні системи", Київська обл.

Документ-підстава: Договір факторингу, серія та номер: 11, виданий: 02.02.2012, видавник: ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс».

Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, Nissan Х-ТЕRRА, номер об`єкта НОМЕР_1, Номер державної реєстрації: НОМЕР_4 . Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати.

Боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс", код: 36698193, 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 15/15 (надалі - Відповідач).

Наявність зазначеного запису у ДРОРМ підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №87069831 від 24.10.2023.

Позивач зазначає, що оскільки приватне обтяження автомобіля Nissan Х-ТЕRRА, номер шасі НОМЕР_1 , зареєстровано 03.11.2020 р., в межах забезпечення виконання договірних відносин між ТОВ "Вердикт Фінанс" (Відповідачем) та ОСОБА_1 (боржником), у той час коли власником автомобіля був та є Позивач, який не є стороною наведених договірних відносин, враховуючи також, що станом на час відчуження автомобіля боржником позивачу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, відтак внесення запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна №28250374 відбулося без достатніх правових підстав.

Дії відповідача направлені на внесення відомостей про обтяження майна позивача, призвели до порушення законних прав та інтересів позивача, які полягають в обмеженні права користування особистою власністю позивача, відтак існують правові підстави для усунення перешкод в користуванні власністю - автомобілем марки Nissan Х-ТЕRRА, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_6 шляхом припинення (зняття) обтяження у вигляді застави рухомого майна.

Отже, спір у справі виник у зв`язку з наявністю підстав для припинення (зняття) обтяження у вигляді застави рухомого майна, накладеного записом в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №28250374 від 03.11.2020, враховуючи, що наявність відповідного запису обмежує право позивача на користування належним йому на праві власності майном з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частинами 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частин 1, 2 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежені його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. При цьому, згідно приписів ст. 391 ЦК України, саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Закону України "Про заставу" та статтею 572 ЦК України визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України "Про заставу" та ст. 572 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Згідно з приписами ст. 4 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяження поділяються на публічні та приватні. Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ч. 1, 2. ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

З огляду на наведені норми та фактичні обставини справи, ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (Позивач) є третьою стороною у правовідносинах, що виникли з договору факторингу, тому за відсутності реєстрації спірного обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, позивач є добросовісним набувачем спірного рухомого майна (автомобіля Nissan Х-ТЕRRА, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_6 ).

Так, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами.

Згідно з ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень":

1. У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

2. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

3. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Відповідач у поданому відзиві заперечив щодо позовних вимог посилаючись на те, що позивач не надав відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на дату набуття права власності на вказаний транспортний засіб, з якого б вбачалось, що цей автомобіль не перебував під обтяженням саме на час придбання транспортного засобу (майна).

Проте, як вже було зазначено, на момент укладення Договору факторингу від 02.02.2012 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна, а тому до правовідносин між заставодавцем та обтяжувачем застосовується ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а до відносин між заставодавцем та покупцем - ч. 2 ст. 12 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Поряд з цим ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» унормовано, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, відповідно до особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. Отже, перш ніж набути у власність обтяжену заставою рухому річ, набувач має можливість довідатися про наявність такого обтяження з публічного реєстру. Добросовісна особа, яка придбає рухому річ у власність, вправі покладатися на відомості про обтяження. Такий висновок цілком узгоджується із метою запровадження державної реєстрації обтяжень рухомого майна. У протилежному випадку функціонування державних реєстрів взагалі втрачає жодний сенс. За відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про зареєстровані обтяження особа, яка добросовісно покладалась на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких обтяжень, набуває право на таке рухоме майно вільним від незареєстрованих обтяжень.

На час укладення договору факторингу від 02.12.2012 та на момент перереєстрації транспортного засобу 07.03.2014 були відсутні обтяження, автомобіль було перереєстровано з колишнього власника на позивача, видані нові номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

З витягу з Державного реєстру, сформованого 24.10.2023 за №87069831, вбачається, що обтяження спірного автомобіля, як об`єкта обтяження, було внесено до реєстру 03.11.2020 за №28250374 на підставі договору факторингу від 02.02.2012. Тобто, обмеження було встановлено більше, ніж через шість років після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23.01.2014.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Отже, позивач є добросовісним набувачем спірного рухомого майна (автомобіля Nissan Х-ТЕRRА, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_6 ) з огляду на відсутність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна станом на час його відчуження позивачу.

Водночас, з огляду на наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису №28250374 від 03.11.2020 про обтяження належного позивачеві рухомого майна, позивач позбавлений можливості здійснювати право власності на таке майно на власний розсуд.

Статтею 391 ПК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 5 статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників-податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

На підставі чого, враховуючи вище наведені обставини справи в системному аналізі з нормами чинного законодавства України, наявні правові підстави для припинення обтяження у вигляді застави рухомого майна, відтак позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

В силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд даного спору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Усунути Товариству з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (Україна, 49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Праці, будинок 2 Т; код за ) перешкоди у користуванні власністю на автомобіль марки Nissan Х-ТЕRRА, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , шляхом припинення (зняття) обтяження у вигляді застави рухомого майна, а саме:

обтяження: приватне обтяження

Тип реєстрації: поточна

Тип обтяження: застава рухомого майна

Зареєстровано: 03.11.2020 10:24:42 за №282503/4 реєстратором: Новейко-Вадіс Оксана Георгіївна, Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства "Національні інформаційні системи", Київська обл.

Документ-підстава: Договір факторингу, серія та номер: 11, виданий: 02.02.2012, видавник: ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс».

Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, Nissan Х-ТЕRRА, номер об`єкта НОМЕР_1, Номер державної реєстрації: НОМЕР_4 . Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати.

Боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс", код: 36698193, 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 15/15 (надалі - Відповідач).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" (код за , 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 15/15) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Праці, будинок 2 Т; код за ) витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн та витрати на судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.04.2024

Суддя А.М. Івченко