ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2024 р. Справа№ 910/15091/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2023

у справі №910/15091/23 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА»

до Фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни

про стягнення 182 073,85 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни про стягнення 182 073,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору ним поставлено товар, який був оплачений частково, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 182 073,85 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2023 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА» 182 073 грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 2184 грн 89 коп.

Рішення суду обґрунтовано тим, що станом на дату, визначену позивачем 25.09.2023 загальна сума сплачених відповідачем періодичних платежів мала б становити еквівалент 18445,00 Євро, відповідно сума невиконаної частини зобов`язань з оплати поставленого товару станом на 25.09.2023 становить еквівалент 4468,07 Євро, що еквіваленті до гривні становить 182 073,85 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа - підприємець Криничко Лілія Романівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2023 року у справі №910/15091/23 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що надані позивачем акти від імені відповідача підписані невідомою особою, тоді як у них відсутні відомості про особу, яка приймала участь у відповідній господарській операції, а також відомості про документ, на підставі якого дана особа діяла від імені відповідача, а тому не можуть вважатись первинними документами, які підтверджують поставку медичного обладнання на суму 579 173,00 грн.

Також, за твердженням апелянта, оплата відповідачем вартості товару та надані позивачем податкові накладні не є доказами на підтвердження поставки товару позивачем.

Апелянт також вказує, що позивач звернувся до суду із пропуском строків позовної давності, а також не надав жодного обґрунтування, яким чином обставини карантину та воєнного стану ускладнили чи були перепоною для подачі позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/15091/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Євсіков О.О., Руденко М.А.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/15091/23 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою суду від 15.01.2024 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділуГПК України, за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2023 року у справі №910/15091/23 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

На адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 29.01.2024 року апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2023 року у справі №910/15091/23 залишено без руху.

При цьому, апелянту було встановлено строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом доказів сплати судового збору в сумі 3220,80 грн.

Апелянтом протягом встановленого строку з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху були усунені недоліки.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/15091/23 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою суду від 12.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2023 року у справі №910/15091/23 та повідомлено учасників, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Частина 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА» (надалі - Продавець), з однієї сторони, та фізичною особою - підприємця Криничко Лілією Романівною (надалі - Покупець), з іншої сторони, укладено Договір купівлі-продажу №30102017/4 (надалі - Договір) за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти Медичне обладнання, назване в подальшому «Товар» або «Обладнання», у кількості відповідно до Специфікацій (Додаток №1 до даного Договору), що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що дата вводу в експлуатацію Товару вважається дата, зазначена в Акті введення в експлуатацію Обладнання.

Загальна сума даного Договору визначається в гривнях і становить: 579 173, 00 грн. (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят три грн. 00 коп.), в т. ч. ПДВ 7% - 28 645,90 грн. та в т. ч. ПДВ 20% - 23 550,00 грн., згідно із статтею 193 пунктом 193.1. підпунктом «в» Податкового Кодексу України (п. 3.1 Договору).

У відповідності до п. 3.2-3.4 Договору сторони погодили, що загальна вартість Товару згідно з цим Договором є еквівалентом 18 445,00 Євро по курсу згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в АТ «ОТП Банк», https://www.otpbank.com.ua/) на 30.10.2017 р., 1 EUR = 31,40 грн.

Ціна па Товар встановлюється в національній валюті України.

Ціна на Товар може змінюватись у зв`язку зі зміною митних тарифів, курсів валют та інфляцією. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою до даного Договору, яка є його невід`ємною частиною.

Розділом IV Договору «Порядок здійснення оплати» передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок Продавця (п. 4.1).

Оплата Товару в розмірі 20 % від загальної суми договору, а саме: 115 834,60 грн., що еквівалентно 3 689,00 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 листопада 2017 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» . https://www.otpbank.com.ua/), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31.40 гривень (п. 4.2).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. що еквівалентно 2 582,30 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 грудня 2017 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» , https://www.otpbank.com.ua/), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п. 4.3).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. що еквівалентно 2 582,30 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 лютого 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в АТ «ОТП Банк» , https://www.otpbank.com.ua/), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п. 4.4).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. що еквівалентно 2 582,30 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 березня 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк»), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п 4.5.).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. що еквівалентно 2 582,30 EUR. яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 квітня 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» https://www.otpbank.com.ua/), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п.4.6.).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. що еквівалентно 2 582,30 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 травня 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» , https://www.otpbank.com.utV), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п. 4.7.).

Оплата Товару в розмірі 10 % від загальної суми договору, а саме: 57 917,30 грн., що еквівалентно 1 844,50 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 травня 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» , https://www.otpbank.com.utV), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п. 4.7.).

Пунктом 5.1 - 5.3 Договору, сторони погодили, що продавець зобов`язується поставити товар згідно Специфікації №1, що є невід`ємною частиною даного Договору, протягом 45 (сорока п`яти) робочих днів з дати здійснення оплати згідно пункту 4.2.

Товар постачається па умовах DDP за адресою Покупця: 03189, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, будинок 19/14.

Перехід права власності на Товар від Продавця до Покупця відбувається у момент передачі Товару від Продавця до Покупця та підписання Акту приймання-передачі Товару.

У відповідності до п. 10.1 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до « 31» грудня 2018 року, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 11.6 - 11.8 Договору право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання Акту приймання-передачі матеріально - відповідальною особою Покупця та матеріально - відповідальною особою Продавця, підписи яких свідчить про видачу та одержання Товару.

Датою прийняття (одержання) Товару Покупцем вважається дата підписання матеріально - відповідальною особою Покупця Акту приймання-передачі.

Приймання товару за кількістю і якістю здійснюється Покупцем відповідно до чинного законодавства України, а також відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до Специфікації №1, яка є Додатком №1 до Договору сторони визначили, асортимент, вартість та кількість товару, а саме:

Медичне ліжко VIRGO в комплекті, кількість -5 шт, ціна за одиницю - 81 845,42 грн без ПДВ, загальна вартість - 409 227,10 грн без ПДВ.;

Багатофункціональна тумба НС8130, кількість -5 шт, ціна за одиницю 11 775,00 грн без ПДВ, загальна вартість - 58 875,00 грн без ПДВ.;

Столик СІ8010 кількість -5 шт, ціна за одиницю 11 775,00 грн без ПДВ, загальна вартість - 58 875,00 грн без ПДВ.

Разом без ПДВ 526 977,10 грн. ПДВ у розмірі 7% -28645,90 грн. ПДВ у розмірі 20% -23550,00 грн. Разом з ПДВ - 579 173 ,00 грн.

Відповідно до акту від 07.11.2018 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар у кількості, що визначений у Специфікації №1, яка є Додатком №1 до Договору.

Окрім того матеріали справи містять акт за 2018 рік про передачу в експлуатацію медичного обладнання (товару) проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт та акт за 2018 рік про проведення навчання інструктажу за місцем постачання товару.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору відповідач сплатив:

13.11.2017 р. 115 834,60 грн, що за курсом Євро 31,40 складає 3 689,00 Євро;

11.12.2017 р. 81 845,42 грн., що за курсом Євро 32,25 складає 2 537,84 Євро;

09.02.2018 р. 87 100,00 грн., що за курсом Євро 33,70 складає 2 584,57 Євро;

16.03.2018 р. 85 100,00 грн., що за курсом Євро 32,95 складає 2 582,70 Євро;

19.04.2018 р. 84 200,00 грн., що за курсом Євро 32,60 складає 2 582,82 Євро;

Всього здійснено оплат на загальну суму: 13 976,93 Євро.

Позивач вважає, що оскільки вартість товару в повному обсязі сплачено не було за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 182 073,85 грн. (курс 40,75 на день подання позову).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України).

Так, на підтвердження факту поставки товару позивачем долучено до матеріалів справи акт від 07.11.2018, відповідно до якого позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар у кількості, що визначений у Специфікації №1, яка є Додатком №1 до Договору.

Разом з тим, у зазначеному акті вказується, що покупець не має претензій до продавця щодо кількості місць та цілісності упаковочної тари продукції.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено та підписано Акт за 2018 рік про передачу в експлуатацію медичного обладнання (товару) проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт та акт за 2018 рік про проведення навчання інструктажу за місцем постачання товару.

Заперечення апелянта, що надані позивачем акти від імені відповідача підписані невідомою особою, тоді як у них відсутні відомості про особу, яка приймала участь у відповідній господарській операції, а також відомості про документ, на підставі якого дана особа діяла від імені відповідача, правомірно відхилені судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових результатів.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Колегія суддів зазначає, що наявний в матеріалах справи акт від 07.11.2018 дає можливість ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції (позивача та відповідача), та можливості встановити обсяг господарської операції.

Стосовно підпису на відповідному акті колегія суддів враховує, що згідно п. 11.6 - 11.8 Договору право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання Акту приймання-передачі матеріально - відповідальною особою Покупця та матеріально - відповідальною особою Продавця, підписи яких свідчить про видачу та одержання Товару.

Датою прийняття (одержання) Товару Покупцем вважається дата підписання матеріально - відповідальною особою Покупця Акту приймання-передачі.

Приймання товару за кількістю і якістю здійснюється Покупцем відповідно до чинного законодавства України, а також відповідно до умов цього Договору.

Отже умовами Договору передбачено не лише отримання товару безпосередньо особою, яка уклала договір, але й матеріально - відповідальною особою продавця.

Неістотний недолік в оформленні акту, а саме не зазначення конкретно особи від продавця, яка отримала товар, не може бути підставою для неврахування його як доказу за умов відповідності цього акта вимогам, що ставляться до первинних документів.

Колегія суддів враховує, що заперечуючи проти належності підпису на відповідному акті від 07.11.2018 відповідачу або його уповноваженим особам, останній не наводить жодних обґрунтувань, що стали підставою для такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Проте відповідач, як особа, що заперечує проти підписання спірного акта від імені ФОП Криничко Л.Р. особисто чи його уповноваженим представником, жодних клопотань про призначення у справі почеркознавчої експертизи не заявляло, переліку питань, інформації щодо знаходження вільних та умовно-вільних зразків, необхідних для проведення експертизи не зазначило.

Наведене, з огляду на відсутність заперечень щодо фактичної поставки товару, свідчить про пасивну процесуальну поведінку відповідача, який обмежився лише твердженнями про підписання спірних актів невстановленою особою, але жодних дій чи доказів для встановлення таких обставин не здійснило.

Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, у підтвердження отримання товару відповідачем та виникнення між сторонами дійсних господарських операцій, матеріали справи містять докази часткової оплати поставленого товару, а саме відповідачем сплачено:

13.11.2017 р. 115 834,60 грн, що за курсом Євро 31,40 складає 3 689,00 Євро призначення платежу: «ЧАСТКОВА ОПЛАТА В РОЗМІРІ 20% ВІД ЗАГАЛЬНОЇ СУМИ ДОГОВОРУ № 30102017/4 ВІД 30/10/2017 КРИНИЧКО ЛІЛІЯ РОМАНІВНА ;АДРЕСА_1»;

11.12.2017 р. 81 845,42 грн., що за курсом Євро 32,25 складає 2 537,84 Євро, призначення платежу: «ЗГ ДОГ КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ 30102017/4 ВІД 30/10/2017 ЗА МЕДИЧНЕ ЛІЖКО VIRGO в комплекті КРИНИЧКО ЛІЛІЯ РОМАНІВНА;НОМЕР_1»;

09.02.2018 р. 87 100,00 грн., що за курсом Євро 33,70 складає 2 584,57 Євро призначення платежу: «зг договору купівлі-продажу 30102017/4 від 30/10/2017 в.т.ч ПДВ»;

16.03.2018 р. 85 100,00 грн., що за курсом Євро 32,95 складає 2 582,70 Євро «ОПЛАТА ЗГ ДОГ 30102017/4 ВІД 30 ЖОВТНЯ 2017 РОКУ ФОП КРИНИЧКО ЛІЛІЯ РОМАНІВНА»; НОМЕР_1;

19.04.2018 р. 84 200,00 грн., що за курсом Євро 32,60 складає 2 582,82 Євро призначення платежу: «часткова оплата зг договору купівлі-продажу 30102017/4 від 30/10/2018 КРИНИЧКО ЛІЛІЯ РОМАНІВНА ; ТЕЛ НОМЕР_1 ».

Також, на підтвердження здійснення господарської операції позивачем були надані відповідні податкові накладні.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, податкова накладна як доказ може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт надання послуг та їх прийняття замовником. Оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії сторін щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку надання спірних послуг.

Відповідно до п. 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За змістом пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Позивачем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 8 від 13.11.2017, № 14 від 11.12.2017, № 6 від 09.02.2018, № 41 від 16.03.2018, № 25 від 19.04.2018, № 27 від 19.04.2018, № 26 від 23.10.2018, № 11 від 07.11.2018.

А тому, надані позивачем докази, а саме акт приймання-передачі обладнання від 07.11.2018, за яким позивач передав, а відповідач прийняв медичне обладнання, а також складені та зареєстровані позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, які додатково (у сукупності з іншими доказами) підтверджують факт поставки товару відповідачу, здійснені відповідачем оплати за поставлений товар, є більш вірогідними, ніж ті, на які посилається відповідач.

Статтею 533 Цивільного кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці, прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України (правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі №910/10191/17).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі №910/763/13 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/706/17.

Як вбачається з пунктів 4.1 - 4.8. Договору покупець оплачує за товар шляхом здійснення щомісячних періодичних платежів згідно графіка платежів, у гривні, за курсом Євро на момент здійснення оплати згідно курсу продажу в АТ "ОТП Банк", https://www.otpbank.com.ua, але не нижче ніж 1 Євро = 31,40 грн.

При цьому, остаточно розрахуватися за медичне обладнання відповідач повинен був у строк до 10 червня 2018 року (пункт 4.8.).

Тобто, умовами договору передбачено застосування грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті на підставі даних, оприлюднених згідно продажу валюти в АТ "ОТП Банк", https://www.otpbank.com.ua, на момент здійснення платежу.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідачем при здійсненні періодичних платежів було враховано положення п. 4.1 - 4.8. Договору, так 11.12.2017 року (платіж згідно пункту 4.3. Договору) відповідач оплатила 81 845,42 гривні, сума відповідає курсу 31,69 грн.

09.02.2018 року відповідач оплатила 87 100,00 грн. (пункт 4.4. Договору), сума відповідає курсу 33,72 грн;

16.03.2018 року відповідач оплатила 85100,00 грн., (пункт 4.5. Договору), сума відповідає курсу 32,95 грн.

19.04.2018 року відповідач оплатила 84 200,00 грн., (пункт 4.6. Договору), сума відповідає курсу 32,60 грн.

Отже здійснюючі періодичні платежі відповідач дотримувався умов Договору, зокрема п. 4.1 - 4.8. Договору.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту статті 692 Цивільного кодексу України вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

А тому, перевіривши здійснені позивачем розрахунки відповідно до умов договору, колегія суддів дійшла до висновку, що загальний розмір заборгованості з урахуванням курсової різниці становить 182 073,85 грн.

За положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не здійснив повну оплату поставленого товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення основного боргу у розмірі 182 073,85 грн. є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого цією постановою неодноразово продовжувалась та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 р. № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено.

Відповідно до пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", що набрав чинності 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COV1D-I9), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені на час карантину.

Аналогічна правова позиція щодо визначення перебігу строку позовної давності відповідно до положень 256, 258, 549 та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України викладена Верховним Судом у постановах від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

Враховуючи, що карантин діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023, а позивач звернувся до суду з позовом 25.09.2023, а тому трирічний строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за поставлений товар, за який відповідач мав остаточно розрахуватись до 10.06.2018, не був пропущений позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Окрім того п. 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. (Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022).

Доводи апелянта, що позивачем не наведено жодного обґрунтування, яким чином обставини карантину та воєнного стану ускладнили чи були перепоною для подачі позову, колегія суддів відхиляє, оскільки ні ЦК України, ані інші нормативно-правові акти, якими встановлений (продовжений) на території України карантин, не містять вимог про обґрунтування причин продовження строків позовної давності, що зумовлені карантином, тоді як автоматичне продовження цих строків пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанов від 22.09.2022 у справі № 920/724/21.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2023 у справі № 910/15091/23.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2023 у справі № 910/15091/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2023 у справі № 910/15091/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/15091/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна