Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засіданні Запарі А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву представника Фізичної особи-підприємця Савіної Юлії Віталіївни
про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Савіної Юлії Віталіївни
до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»
про визнання недійсними односторонніх правочинів про розірвання договорів,
Представники сторін:
від позивача: Лисов Є.М. ,
від відповідача: Нестеренко О.С.
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Савіної Юлії Віталіївни до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання недійсними односторонніх правочинів, оформлених листами відповідача від 15.05.2023 № 053/05-1800 та № 053/05-1799, про розірвання договорів про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2015-07/10 від 20.07.2015 та № ДНП-2017-11/08 від 28.11.2017.
Позовні вимоги обґрунтовано відсутністю підстав для одностороннього розірвання відповідачем укладених з позивачем договорів про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2015-07/10 від 20.07.2015 та № ДНП-2017-11/08 від 28.11.2017, не дотриманням відповідачем порядку розірвання вказаних договорів та протиправністю рішення Київської міської ради від 20.04.2023 № 6295/6336, яке стало підставою для оспорюваних односторонніх правочинів про розірвання договорів, вчинених відповідачем листами від 15.05.2023 № 053/05-1800 та № 053/05-1799.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним односторонній правочин Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» по достроковому розірванню Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2015-07/10 від 20.07.2015, укладеного з фізичною особою-підприємцем Савіною Юлією Віталіївною , викладений у листі № 053/05-1800 від 15.05.2023. Визнано недійсним односторонній правочин Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» по достроковому розірванню Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2017-11/08 від 28.11.2017, укладеного з фізичною особою-підприємцем Савіною Юлією Віталіївною , викладений у листі № 053/05-1799 від 15.05.2023. Вирішено стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на користь Фізичної особи-підприємця Савіної Юлії Віталіївни судовий збір у розмірі 4 294,40 грн.

01.04.2024 до суду за допомогою системи «Електронний Суд» від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 розгляд вказаної заяви призначено на 10.04.2024.

08.04.2024 до суду за допомогою системи «Електронний Суд» від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання 10.04.2024 з`явилися представники сторін.

Представник позивача підтримав вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення; представник відповідача вказував на надмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим просив її зменшити до 6000,00 грн.

Розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Савіної Юлії Віталіївни про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 ГПК України).

Так, суд встановив, що позивач у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення просить, зокрема, стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 4294,40 грн.

Втім, питання щодо розподілу витрат зі сплати судового збору за зверненням із даним позовом вже було вирішене судом у рішенні від 25.03.2024, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у даній частині.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Отже, за змістом положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 24 108,00 грн заявником надано до суду копії: договору № 192 ЮФ про надання правової допомоги від 30.10.2023, рахунку № 001025 від 25.03.2024 та акту виконаних робіт № 001025 від 25.03.2024.

Судом встановлено, що представництво інтересів позивача під час розгляду даної справи здійснювалось адвокатом Мазур Іриною Олександрівною, повноваження якої підтверджуються копією ордеру серії АІ № 1513121 від 15.12.2023, виданим Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС».

Так, між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС» (надалі - Об`єднання) 30.10.2023 укладено договір № 192 ЮФ про надання правової допомоги (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого позивач доручив, а Об`єднання прийняло на себе зобов`язання надавати послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Сторони домовились, що клієнт доручає Об`єднанню надати правову допомогу у судових справах, учасником яких він є чи буде в майбутньому (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору послуги, що надаються Об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях. Сторони домовились, що одна година роботи Об`єднання складає гривневий еквівалент 50 доларів США по курсу продажу АТ КБ «Приватбанк» без ПДВ.

Як вбачається із акту виконаних робіт від 25.03.2024 № 001025, адвокатом було надано позивачу такі послуги із правничої допомоги: підготовка позовної заяви про визнання недійсними односторонніх правочинів по достроковому розірванню договорів про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2015-07/10 від 20.07.2015 та № ДНП-2017-11/08 від 28.11.2017, викладених у листах від 15.05.2023 №№ 053/05-1800 і 053/05-1799 (витрачений час - 4 год.); підготовка та участь у підготовчому засіданні 22.01.2024 з урахуванням часу на дорогу (витрачений час - 2 год.); підготовка та подача відповіді на відзив (витрачений час - 2 год.); підготовка та участь у підготовчому засіданні 26.02.2024 з урахуванням часу на дорогу (витрачений час - 2 год.); підготовка та участь в судовому засіданні 25.03.2024 з урахуванням часу на дорогу (витрачений час - 2,30 год.).

Сторонами у вказаному акті погоджено ставку у розмірі 1 960,00 грн/год. та визначено, що з урахуванням витраченого адвокатом часу та цієї ставки загальна вартість наданих позивачу послуг із правничої допомоги становить 24 108,00 грн.

В той же час, відповідач проти вказаного вище розміру витрат на правничу допомогу заперечував, вказуючи про його неспівмірність із складністю справи, зокрема, зазначив, що до складу правничої допомоги не може включатися витрачений час дороги до суду та очікування судового засідання, оскільки це не належить до послуг адвоката. Крім того, позивачем не надано обґрунтування розрахунку наданих послуг та ставок, відповідно до яких розраховано вартість наданих послуг. Відтак, відповідач вважає співмірним та таким, що відповідатиме характеру та складності даної справи розмір витрат на правничу допомогу позивача 6000,00 грн, у зв`язку з чим просить зменшити такі витрати до вказаної суми.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Як зазначає Верховний Суд у численних постановах, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, суд встановив, що до заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем не було надано доказів сплати вартості наданих адвокатом послуг у розмірі 24 108,00 грн. В той же час, судом враховується правова позиція, викладена у постанові від 03.10.2019 об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі № 922/445/19, згідно з якою витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, розглянувши заперечення відповідача та заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні 10.04.2024, суд, виходячи із погодженого у п. 4.1. Договору порядку розрахунку вартості послуг адвоката, дійшов висновку про часткову обґрунтованість зазначених витрат, а саме на суму 23 523,00 грн, виходячи із встановленого на відповідні дати надання послуг у АТ КБ «Приватбанк» курсу продажу долару США.

При цьому, доводи відповідача щодо ненадання позивачем розрахунку наданих послуг та ставок, за якими визначалась їх вартість, є такими, що спростовуються наданими позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення доказами.

Щодо включення до складу адвокатських послуг часу на дорогу до суду, витраченого адвокатом та очікування судових засідань, суд зазначає таке.

Так, під час розгляду даної справи адвокат Мазур І.О. брала особисту участь у судових засіданнях. Підготовче засідання у цій справі, призначене на 22.01.2024 тривало 4 хв., підготовче засідання 26.02.2024 тривало 3 хв., а судове засідання 25.03.2024 тривало 40 хв. Отже, сумарна тривалість всіх судових засідань склала 47 хв. При цьому, суд враховує, що вищевказані судові засідання розпочинались пізніше призначеного часу.

Також, як вбачається із акту виконаних робіт від 25.03.2024 № 001025, до складу правничої допомоги включено час на дорогу до суду.

Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від 26.10.2022 у справі №910/4277/21, від 18.04.2023 у справі №903/378/22, від 23.03.2023 у справі №921/434/21, від 25.04.2023 у справі №910/21424/21 висловлював правову позицію про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Зазначені висновки Верховного Суду є сталими та ґрунтуються на аналізі складових часу, необхідного для належного здійснення адвокатом представництва інтересів клієнта. Вказану позицію підтримано також у додатковій постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 905/493/22.

Відтак, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір судових витрат є доведеним та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат в частині, яка відповідає погодженими у п. 4.1. Договору умовам щодо визначення вартості наданих послуг.

В той же час, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, зважаючи на ступінь складності цієї справи та тривалості її розгляду, виходячи із ступеню обґрунтованості поданих позивачем до суду документів, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 20 000,00 грн, що відповідатиме обставинам цієї справи, а також правовому висновку, викладеному у п. 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 236 - 242, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Фізичної особи-підприємця Савіної Юлії Віталіївни про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/19298/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739) на користь Фізичної особи-підприємця Савіної Юлії Віталіївни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту додаткового рішення: 15.04.2024.

Суддя Т. Ю. Трофименко