ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про вирішення заяви про відвід

16 квітня 2024 р. Справа № 918/179/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., розглянувши заяву представника Млинівської селищної ради від 09.04.2024 року про відвід судді у справі № 918/179/24 за позовом керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби

до ОСОБА_1 ,

Млинівської селищної ради,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

про визнання недійсними договорів та стягнення коштів у сумі 1 187 594 грн 63 коп.,

без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року керівник Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , Млинівської селищної ради про визнання недійсними договорів та стягнення коштів у сумі 1 187 594 грн 63 коп.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року позовну заяву керівника Дубенської окружної прокуратури в інтересах держави від 16.02.2024 року № 51-601вих-24 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 березня 2024 року на 09:40 год. Одночасно вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, залучено Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року підготовче засідання відкладено на 8 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 8 квітня 2024 року строк підготовчого провадження у справі продовжено на 30 днів за клопотанням представника відповідача-1 до 26 травня 2024 року включно та відкладено підготовче засідання на 29 квітня 2024 року.

15 квітня 2024 року від представника відповідача-2 на адресу суду надійшла заява від 09.04.2024 року про відвід судді, відповідно до якої просить суддю Господарського суду Рівненської області Політику Наталію Адамівну відвести від розгляду справи № 918/179/24 та передати справу № 918/179/24 для автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Рівненської області Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою для визначення судді, котрий буде проводити розгляд справи.

Вказана заява про відвід судді обґрунтована тим, що господарським судом було відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду без жодної аргументації такої відмови. Також заява обґрунтована тим, що представником відповідача-1 було заявлене клопотання про продовження строку підготовного провадження у справі на 30 днів, яке, як зазначено в заяві, викликало певне обурення та незадоволення з боку судді Політики Н.А . Зазначені обставини, на думку представника Млинівської селищної ради, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Політики Н.А.

Розглянувши заяву представника Млинівської селищної ради від 09.04.2024 року про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Частинами 1 - 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2022 року у cправі № 916/442/21.

Всі доводи заявника, викладені в заяві про відвід судді зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді та є такими, що ґрунтуються на припущеннях, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді та могли би бути підставою для відводу у розумінні статті 35 ГПК України.

Будь-яких належних доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід судді не вбачається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судовою практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що у цієї вимоги (вимога щодо "незалежності") є два аспекти, суб`єктивний та об`єктивний.

Так, у рішенні у справі "Кііскінен проти Фінляндії" Європейський суд з прав людини наводить наступні стандарти.

По-перше, суд має бути суб`єктивно незалежним, тобто у жодного із членів трибуналу не має бути персональних упереджень або необ`єктивності. Персональна неупередженість презюмується, якщо немає доказів про протилежне. По-друге, трибунал має також бути неупередженим із об`єктивної точки зору, тобто ним мають надаватися достатні гарантії відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у цьому відношенні (рішення у справі "Кііскінен проти Фінляндії").

Згідно із об`єктивним критерієм, особливо необхідно визначити, поза межами особистої поведінки суддів, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви у неупередженості суддів (рішення у справах "Клейн та інші проти Нідерландів", "Агрокомплекс проти України").

Як видно з практики Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Тобто, у кожній окремій справі необхідно з`ясовувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справах "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Газета "Україна-центр" проти України").

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Суду у справі "Газета "Україна-Центр" проти України" (заява 16695/04) від 15.07.2010).

В рішенні у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд відзначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, однак, в даному випадку заявником жодних доказів на підтвердження особистої упередженості судді Політики Н.А. у справі № 918/179/24 не подано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід судді.

Згідно з ч. 1 - ч. 3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на зазначене, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про відвід судді надійшла до суду раніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, яке має відбутись 29.04.2024 року, відтак, заява представника Млинівської селищної ради від 09.04.2024 року про відвід судді підлягає передачі для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Млинівської селищної ради від 09.04.2024 року про відвід судді Політики Н.А. від розгляду справи № 918/179/24 передати для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

Ухвала згідно частини 2 статті 235 ГПК України підписана та набрала законної сили 16 квітня 2024 року та оскарженню не підлягає.

Суддя Політика Н.А.