ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

09 квітня 2024 року м. ХарківСправа № 922/1146/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

Без виклику представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" про вжиття заходів забезпечення позову (вх.№ 1146/24 від 08.04.2024) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" (вул. Соборна, буд. 59, с. Велика Олександрівка, Бориспільський р-н, Київська обл., 08320)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІООПТ" (вул. Плеханівська, буд. 4А, кім. 28, м. Харків, 61001)
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІООПТ", в якій просить суд:

Стягнути з Відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "БІООПТ" (, місцезнаходження: буд. 4А, кімната 28 вул. Плеханівська, м. Харків, 61001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" (, місцезнаходження: буд. 59, вул. Соборна, с. Велика Олександрівка, Бориспільський р-н, Київська обл., 08320): 759 079,20 грн. (сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сімдесят дев`ять грн. 20 коп.), з яких: 380 079,20 грн. (триста вісімдесят тисяч сімдесят дев`ять грн. 20 коп.) пені та 379 000,00 грн. (триста сімдесят дев`ять тисяч грн. 00 коп.) штрафу.

Судові витрати, покласти на Відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "БІООПТ" (, місцезнаходження: буд. 4А, кімната 28 вул. Плеханівська, м. Харків, 61001).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.04.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" залишено без руху.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову.

Згідно заяви про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" просить суд:

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "БІООПТ" (Код , місцезнаходження: буд. 4А, кімната 28 вул. Плеханівська, м. Харків, 61001) які знаходяться на всіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "БІООПТ" (Код , місцезнаходження: буд. 4А, кімната 28 вул. Плеханівська, м. Харків, 61001) в усіх банках, в межах ціни позову 759 079,20 грн.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач вказує на те, що наразі відповідач прострочив зобов`язання за Договором постачання №01/2022 від 01.12.2022 в частині термінів поставки лушпиння та іншого твердого палива, чим змусив позивача в період опалювального сезону шукати іншого постачальника та терміново закуповувати тверде паливо по завищеним цінам на не вигідних для позивача умовах. Загальний розмір штрафних санкцій за порушення строків поставки становить: 759 079,20 грн., та складається з суми пені 380 079,20 грн. та штрафу 379 000,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач проігнорував вимоги позивача про сплату штрафних санкцій у розмірі 598 028,44 грн., що викладені у претензії з вих.№1/20/2024 від 20.02.2024, та в добровільному порядку вимоги позивача не задовольнив. Крім того, як вказує позивач, згідно інформації про фінансово-майновий стан відповідача на кінець 2023 року у відповідача є довгострокові зобов`язання та кредиторська заборгованість на загальну суму 10 144 400 грн., рухоме та нерухоме майно у відповідача відсутнє, основні засоби складають 25 200,00 грн., статутний капітал дорівнює 10 000 грн., при цьому відповідач є торгівельною компанією та отримує основний дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), що зумовлює наявність грошових коштів на його рахунках, станом на кінець 2023 року на рахунках відповідача грошові кошти у розмірі 4 699 000 грн.

Позивач припускає, що в подальшому відповідач може вжити заходів для ускладнення виконання рішення суду шляхом розпорядження наявними в нього на рахунках коштами, зокрема, спрямуванням на погашення кредиторської заборгованості, або, оскільки позивач є торгівельною організацією, існує ймовірність, що відповідач зменшить кількість грошових активів, які перебувають на його рахунках, шляхом спрямування їх на авансування закупівлі товару. Тому, на переконання позивача, не застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на всіх рахунках в усіх банках, в межах суми позову, може ускладнити ефективний захист прав позивача.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Водночас суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З урахуванням наведених висновків, заходи забезпечення позову повинні стосуватися та ґрунтуватися на достатньо обґрунтованих припущеннях, що невжиття їх може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості.

Таким чином, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про таке забезпечення, а особа, яка подала відповідну заяву про забезпечення позову, повинна довести також і адекватність обраного засобу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, аналіз правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог, а вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, а також не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України, із яким діюче законодавство пов`язує застосування заходів щодо забезпечення позову: не наведено існування ризиків умисного ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі постановлення його на користь позивача - виведення відповідачем наявних грошових коштів з власних рахунків, відчуження належного відповідачу майна, укладення фіктивних договорів застави та іпотеки, ліквідації юридичної особи тощо.

Саме лише посилання заявника на ухилення відповідача від виконання зобов`язання, на відсутність зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна та на ймовірну можливість відповідача у будь-який час розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, на переконання господарського суду, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову.

Факт порушення відповідачем (позичальником) своїх зобов`язань перед позивачем не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від наявності у відповідача заборгованості, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Невиконання відповідачем зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача до суду і саме ці вимоги є предметом розгляду суду у справі.

Не є підставою для забезпечення позову доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, про ухилення відповідача від виконання зобов`язань за спірним договором, оскільки на час подання позову ці доводи не є достовірно встановленими фактами, вони потребують дослідження, перевірки та оцінки під час розгляду самої позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову, оскільки є безпосереднім предметом позову.

Таким чином, наразі позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачами дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду; недоведеність наявності фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування заходу до забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною шостою статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Бориспіль" (вх.№ 1146/24 від 08.04.2024) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу підписано 09.04.2024.

Суддя О.О. Присяжнюк

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.