ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" квітня 2024 р. Справа № 924/141/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлусти У.О., розглянувши у залі судового засідання № 204 справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "104.ЮА", м. Київ

до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький

про стягнення 391162,00 грн основного боргу, 9869,77 грн інфляційних втрат, 4981,01 грн 3% річних, 60630,11 грн 0,1% пені,

Представники сторін:

від позивача: Вук У.І. - представник згідно ордеру

від відповідача: Канюка Т. В. - представник за довіреністю

У судовому засіданні 09.04.2024р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 05.02.2024р. відкрито провадження у справі № 924/141/24 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, надано строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 12.03.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "104.ЮА" звернулося з позовом до суду про стягнення з акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" 391162,00 грн основного боргу, 9869,77 грн інфляційних втрат за період вересень-грудень 2023 року, 4981,01 грн 3% річних за період з 25.08.2023р. по 26.01.2024р., 60630,11 грн 0,1% пені за період з 25.08.2023р. по 26.01.2024р. на підставі договору про надання послуг № 38S290-11520-19 від 09.09.2019р. та укладених до нього додаткових угод. В обґрунтування позовних вимог зазначено про невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг інформаційного телефонного центру (Call-центру). Надання послуг, як зазначає позивач, підтверджується підписаним сторонами актом надання послуг, який доставлений відповідачу через систему "M.E.Doc", використання якої врегульоване додатковою угодою № 1 від 02.01.2020р. до договору.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив від 29.02.2024р., у якій зазначає, що той факт, що акт від 30.09.2023р. було відправлено 16.10.2023р. не свідчить про відсутність обов`язку щодо оплати наданих послуг у визначені договором строки. Настання обов`язку щодо оплати послуг не пов`язується з датою отримання акта надання послуг. Акт належить до первинних документів та фіксує факт здійснення господарської операції. Як стверджує позивач, вказаний акт вважається підписаним на підставі п. 2.7. договору. Також позивач заперечує щодо заяви відповідача про зменшення штрафних санкцій на 99,99%, оскільки згідно постанови НКРЕКП від 29.09.2023р. № 1775 відповідач самостійно передав цілісний майновий комплекс з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію. Відтак, відповідальність за прийняте рішення та фінансові ризики повинен нести керівник підприємства, а не його контрагенти. До того ж, під час дії воєнного стану сформувалась послідовна судова практика, згідно якої сам факт введення воєнного стану не може вважатися належною правовою підставою для невиконання зобов`язань.

08.03.2024р. представником позивача подано до суду додаткові пояснення, у яких зазначено, що на спростування доводів відповідача, крім доказів долучених до позовної заяви, позивач надає реєстр прийнятих звернень Call-центром за вересень 2023 року, що додатково підтверджує факт надання послуг по договору у вересні 2023 року. Також звернуто увагу на те, що додатковою угодою № 5 від 31.08.2023р. сторони домовились розірвати договір, починаючи з 01.10.2023р., що є додатковим доказом того, що відповідач повинен здійснити оплату отриманих послуг за вересень 2023 року, адже в цей період договір діяв. Крім того, позивач зазначив, що акт надання послуг від 30.09.2023р. згідно умов договору вважається підписаним сторонами, оскільки відповідачем було відхилено даний акт без зазначення мотивованої відмови такого відхилення.

У відзиві на позов від 23.02.2024р. представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову. У разі прийняття рішення у справі відповідач просить врахувати заяву про зменшення нарахованих штрафних санкцій на 99,99%. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що акт надання послуг від 30.09.2023р. не підписано акціонерним товариством "Хмельницькгаз" за допомогою системи електронного документообігу "M.E.Doc", оскільки послуги інформаційного телефонного центру (Call-центру) після підписання сторонами 31.08.2023р. додаткової угоди № 5 про розірвання договору, не надавалися товариством з обмеженою відповідальністю "104.ЮА", в т.ч. послуги не надавалися у вересні 2023 року. Факт ненадання послуг у вересні 2023 року підтверджується також нездійсненням акціонерним товариством "Хмельницькгаз" оплати послуги за вересень 2023 року, яка згідно пункту 2.6. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 31.05.2022р.) мала бути здійснена до 25 серпня, тобто оплата здійснюється до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг. Нездійснення акціонерним товариством "Хмельницькгаз" до 25 серпня 2023р. оплати за послугу, яка мала б бути надана у вересні 2023 року, підписання 31.08.2023 додаткової угоди № 5 про розірвання договору та непідписання акту надання послуг від 30.09.2023р. підтверджують факт ненадання позивачем послуги інформаційного телефонного центру (Call-центру).

Крім того, відповідачем подано заяву про зменшення штрафних санкцій на 99,99%, посилаючись на зупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, передачу грошових коштів та майна для забезпечення виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" невиконаних акціонерним товариством "Хмельницькгаз" зобов`язань з розподілу природного газу, наявністю дебіторською та кредиторською заборгованістю, введенням воєнного стану.

Представником відповідача подано до суду заперечення від 11.03.2024р., у яких зазначає, що листом щодо сплати заборгованості за договорами позивач підтверджує факт ненадання таких послуг у вересні 2023 року, що і є підтвердженням позиції АТ "Хмельницькгаз". У вказаному листі зазначено, що у разі несплати заборгованості надання послуг у вересні 2023 року буде обмежено.

Представники сторін в судове засідання з`явилися, підтримали доводи, викладені в заявах по суті справи.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

09.09.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю "РГК Контакт-центр" (виконавець) та акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (замовник) укладено договір про надання послуг № 38S290-11520-19, відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги інформаційного телефонного центру (Саll-центру), а саме: відповідь на вхідні телефонні дзвінки клієнтів замовника; здійснення вихідних телефонних дзвінків клієнтам замовника; відповідь на е-mail або sms клієнтів замовника; надання клієнтам замовника інформації про продукцію або послуги замовника; пошук нових клієнтів на продукцію чи послуги замовника, на умовах та в порядку, передбачених у цьому договорі, а замовник зобов`язується приймати надані послуги та оплатити їх.

Відповідно до пп. 1.1.1. договору у разі отримання від замовника реєстру клієнтів замовника та погодженого шаблону інформування, виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги інформаційного телефонного центру з організації розсилки клієнтам замовника SMS-повідомлень з інформацією, згідно погодженого шаблону замовником.

Згідно п. 1.2. договору послуги, що надає виконавець, необхідні замовнику для задоволення власних господарських цілей і полягають у забезпеченні комунікації з клієнтами замовника за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку для задоволення інформаційних потреб клієнтів, здійснення господарської діяльності замовника, реалізації послуг та товарів замовника.

У відповідності до п. 2.1. договору за надання передбачених цим договором послуг замовник щомісячно сплачує виконавцю: у 2020 році - 293886,00 грн; у 2021 році - 323275,00 грн; у 2022 році - 355602,00 грн; у 2023 році - 391162,00 грн; у 2024 році - 430278,00 грн.

За надання передбачених підпунктом 1.1.1 договору послуг замовник сплачує виконавцю місячну вартість послуг із розрахунку вартості одного доставленого SMS-повідомлення, у розмірі 0,345 грн з урахуванням ПДВ 20 % за одне доставлене повідомлення.

Як передбачено п. 2.2. договору, здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що виконавець щомісячно, до 5-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику акт приймання-передачі наданих послуг.

За умовами п. 2.4. договору замовник протягом п`яти робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі наданих послуг підписує його та повертає один примірник акту або мотивовану відмову від його підписання на адресу виконавця.

Підписання акту приймання-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (п. 2.5. договору).

Відповідно до п. 2.6. договору замовник щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за тим в якому надавались послуги, сплачує вартість отриманих у попередньому місяці послуг шляхом перерахування на банківський рахунок виконавця суми в розмірі визначеному п. 2.1. даного договору.

Згідно п. 3.3 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані послуги; приймати від виконавця результат наданих послуг за актом приймання-передачі відповідно до розділу 2 даного договору.

У відповідності до п. 4.1. договору у випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України.

Як передбачено п. 4.2. договору, у разі прострочення оплати за надані послуги, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від загальної вартості послуг, визначеної п. 2.1. договору, за кожний день прострочення.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з 01.01.2020 року, та діє до 31.12.2024 року.

За умовами п. 7.2. договору цей договір може бути розірваний будь-якою стороною шляхом письмового попередження іншої сторони за один місяць до розірвання.

Якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору (п. 7.3. договору).

Відповідно до п. 7.4. договору зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному законодавстві України.

Згідно п. 7.5. договору цей договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді / цьому договорі або у чинному законодавстві України.

У відповідності до п. 8.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Як передбачено п. 8.2. договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5-ти днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Пунктом 8.3. договору передбачено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються відповідними компетентними органами.

У п. 8.4. договору сторонами погоджено, що у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 30 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір. У разі попередньої оплати виконавець повертає замовнику кошти протягом трьох днів з дня розірвання цього договору.

За умовами п. 9.5. договору додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

02.01.2020р. товариством з обмеженою відповідальністю "РГК Контакт-центр" (виконавець) та акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (замовник) укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання послуг № 38S290-11520-19 від 09.09.2029р., у п. 1. якої сторонами погоджено терміни, що вживаються по тексту даної додаткової угоди, зокрема, "М.E.Dос" - це система електронного документообігу, яка працює з різними типами документів: звітами, податковими накладними, актами, договорами в електронному вигляді. В системі "М.E.Dос" електронні документи стають електронними оригіналами документів, завдяки використанню електронного підпису; це єдина платформа, що об`єднує всіх учасників документообміну та забезпечує єдиний стандарт обміну, перевірки, захисту та транспортування юридично значущих документів, підписаних електронним підписом (ЕП). Ідентифікація відправника/одержувача здійснюється на підставі їх ідентифікаційних кодів з ЄДРПОУ.

Відповідно до п. 2.1. додаткової угоди № 1 обмін документами за даною додатковою угодою здійснюється з застосуванням положень Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", Закону України "Про електронні довірчі послуги" та діючого законодавства в Україні.

Згідно п. 2.2. додаткової угоди № 1 сторони домовилися про те, що починаючи з дати підписання даної додаткової угоди, при виконанні умов договору будуть здійснювати документообіг, в формі електронних документів, для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням системи, зазначеної в п. 1.1. цієї додаткової угоди.

У відповідності до п. 2.3. додаткової угоди № 1 кожна сторона зобов`язана слідкувати за надходженням Е-документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням ЕП та повернення іншій стороні. Виконавець здійснює надсилання Е-документа (та вважається стороною-відправником), а замовник здійснює отримання Е-документа (та вважається стороною-одержувачем).

Як передбачено п. 2.5. додаткової угоди № 1, Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням ЕП замовником Е-документа, отриманого від виконавця з нанесеним ЕП.

Пунктом 2.6. додаткової угоди № 1 передбачено, що Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються прийнятими і набирають чинності у випадку, якщо замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання не відхилив та не надіслав виконавцю мотивованої відмови таких Е-документів. Мотивована відмова надсилається Замовником через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини такого відхилення.

У разі якщо протягом 3 (трьох) робочих днів або іншого, передбаченого договором строку, виконавець не отримав від замовника підписаних ЕП Е-документів (Актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)), які були підписані ЕП виконавцем та надіслані замовнику, та якщо замовник протягом 3 (трьох) робочих днів не надіслав виконавцю мотивованої відмови від підписання таких Е-документів, такі Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються підписаними обома сторонами і набирають чинності (п. 2.7. додаткової угоди № 1).

Відповідно до п. 7 додаткової угоди № 1, підписуючи дану додаткову угоду сторони підтверджують, що зареєстровані в системі електронного документообігу "М.E.Dос" та згодні з відправкою / отриманням їм розрахункових документів (рахунків на оплату та Актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) в електронному вигляді з електронним підписом засобами системи електронного документообігу в системі "М.E.Dос".

03.01.2020р. сторонами укладено додаткову угоду № 2, у п. 1. якої сторони дійшли згоди останній абзац пункту 2.1. договору викласти у наступній редакції: "За надання передбачених підпунктом 1.1.1 договору послуг, замовник сплачує виконавцю місячну вартість послуг інформаційно-телефонного центру з організації розсилки СМС-повідомлень, що розраховується як добуток кількості доставлених SMS-повідомлень на 0,345 грн з урахуванням ПДВ 20%".

Відповідно до протоколу № 73 від 17.06.2020р. загальних зборів учасників ТОВ "Регіональна газова компанія" вирішено, зокрема, змінити найменування ТОВ "РГК Контакт-Центр" на ТОВ "104.ЮА".

Згідно листа товариства з обмеженою відповідальністю "104.ЮА" повідомлено партнерів, що рішенням загальних зборів учасників від 17.06.2020р. (протокол № 73) товариство з обмеженою відповідальністю "РГК Контакт-Центр" змінило назву на товариство з обмеженою відповідальністю "104.ЮА".

31.05.2022р. сторонами укладено додаткову угоду № 3, у п. 1 якої сторони домовились викласти з 01.06.2022 р. пункт 2.6. договору у наступній редакції: "2.6. Замовник щомісячно, до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг, сплачує вартість послуг шляхом перерахування на банківський рахунок виконавця суми в розмірі, визначеному п. 2.1. договору".

27.03.2023р. сторонами укладено додаткову угоду № 4, у п.п. 1., 2. якої сторони домовились викласти пункт 3.2. договору у наступній редакції: "3.2. Виконавець має право: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за цим договором; достроково розірвати цей договір з повідомленням замовника про розірвання договору за 5 календарних днів до дати розірвання". Сторони вирішили викласти п. 7.2. договору у наступній редакції: "7.2. Цей договір може бути розірваний в односторонньому порядку: виконавцем шляхом письмового попередження замовника за 5 календарних днів до дати розірвання, замовником шляхом письмового попередження виконавця за один місяць до дати розірвання".

У листі від 25.08.2023р. товариство з обмеженою відповідальністю "104.ЮА" повідомило, що відповідно до п. 7.2. договору № 38S290-11520-19 від 09.09.2019р. про надання послуг із змінами внесеними додатково угодою № 4 від 27.03.2023р., розриває даний договір з 01.09.2023р.

У листі "Щодо сплати заборгованості" ТОВ "104.ЮА" повідомлено АТ "Хмельницькгаз", що відповідно до умов договору №38S290-11520-19 від 09.09.2019р. строк проведення розрахунків встановлено до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг/надання права користування програмними продуктами. Відповідно АТ "Хмельницькгаз" повинен був сплатити аванс за вересень 2023р. до 25.08.2023р. у розмірі 391162,00 грн. Повідомлено, що у разі несплати вказаної заборгованості, надання послуг у вересні 2023р. буде обмежено. При наявності заборгованості за вказаним договором станом на 30.09.2023р., вказаний договір буде розірвано, а надання послуг за договором буде припинено, починаючи з 01.10.2023р.

31.08.2023р. сторонами укладено додаткову угоду № 5, у п.п. 1., 2. якої сторони дійшли згоди розірвати договір №38S290-11520-19 від 09.09.2019р., починаючи з 01.10.2023 року. З моменту розірвання договору зобов`язання сторін, що виникли з договору, припиняються і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли за договором, окрім здійснення остаточних розрахунків між сторонами договору.

Згідно постанови НКРЕКП № 1775 від 29.09.2023р. постановлено: 1) зупинити акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію; 2) зобов`язати акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" до 31.12.2023р. передати відповідно до договору грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме), належне АТ "Хмельницькгаз" на праві власності для забезпечення виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" невиконаних АТ "Хмельницькгаз" зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу, визначених за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ "Хмельницькгаз" з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходу державного контролю НКРЕКП діяльності АТ "Хмельницькгаз" у 2023 році.

Товариством з обмеженою відповідальністю "104.ЮА" відправлено відповідачу через систему "М.E.Dос" акт надання послуг № РКЦ73000669 від 30.09.2023р. (підписаного позивачем електронним підписом 03.10.2023р.) про надання акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" послуг інформаційного телефонного центру на суму 391162,00 грн. Даний акт було отримано відповідачем 03.10.2023р. згідно повідомлення про доставку документа. У повідомленні про результат обробки документа зазначено, що відповідачем у прийомі документа відмовлено, причина відмови - не зазначено. Відомості про підписання акта відповідачем електронним підписом відсутні.

Товариством з обмеженою відповідальністю "104.ЮА" відправлено відповідачу через систему "М.E.Dос" акт надання послуг № РКЦ73000669 від 30.09.2023р. (підписаного позивачем електронним підписом 16.10.2023р.) про надання акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" послуг інформаційного телефонного центру на суму 391162,00 грн. Даний акт було отримано відповідачем 17.10.2023р. згідно повідомлення про доставку документа. Відомості про підписання акта відповідачем електронним підписом відсутні.

Відповідно до звіту про фінансовий стан на 30.09.2023р. АТ "Хмельницькгаз" на кінець звітного періоду необоротні активи становлять 837834,00 грн, оборотні активи 464682,00 грн, власний капітал 97100,00 грн, довгострокові зобов`язання і забезпечення 250380,00 грн, поточні зобов`язання і забезпечення 955036,00 грн

Згідно оборотно-сальдової відомості акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" по рахунку 55 за 4 квартал 2023р. кінцеве сальдо становить 17700344,27 грн.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" по рахунку 361 за 4 квартал 2023р. кінцеве сальдо становить 27702463,07 грн.

З вищевикладеного, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, що виникли між сторонами, носять характер таких, що виникають з договору надання послуг, про що, зокрема, свідчать договірні зобов`язання сторін - виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги інформаційного телефонного центру (Саll-центру) на умовах та в порядку, передбачених у цьому договорі, а замовник зобов`язується приймати надані послуги та оплатити їх.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що сторонами у п. 2.1. договору погоджено, що за надання передбачених цим договором послуг замовник щомісячно сплачує виконавцю у 2023 році 391162,00 грн.

У п. 2.6. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 31.05.2022р.) сторони обумовили, що замовник щомісячно, до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг, сплачує вартість послуг шляхом перерахування на банківський рахунок виконавця суми в розмірі, визначеному п. 2.1. договору.

При цьому, як передбачено п. 2.2. договору, здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін.

Замовник протягом п`яти робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі наданих послуг підписує його та повертає один примірник акту або мотивовану відмову від його підписання на адресу виконавця (п. 2.4. договору).

Окрім того, порядок формування, обміну та підписання електронних документів сторонами погоджено в додатковій угоді № 1 від 02.01.2020р.

Так, згідно п. 2.5. додаткової угоди № 1, Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням ЕП замовником Е-документа, отриманого від виконавця з нанесеним ЕП.

Пунктом 2.6. додаткової угоди № 1 передбачено, що Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються прийнятими і набирають чинності у випадку, якщо замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання не відхилив та не надіслав виконавцю мотивованої відмови таких Е-документів. Мотивована відмова надсилається Замовником через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини такого відхилення.

У разі якщо протягом 3 (трьох) робочих днів або іншого, передбаченого договором строку, виконавець не отримав від замовника підписаних ЕП Е-документів (Актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)), які були підписані ЕП виконавцем та надіслані замовнику, та якщо замовник протягом 3 (трьох) робочих днів не надіслав виконавцю мотивованої відмови від підписання таких Е-документів, такі Е-документи (Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)) вважаються підписаними обома сторонами і набирають чинності (п. 2.7. додаткової угоди № 1).

Судом встановлено, що позивачем через систему "М.E.Dос" був направлений відповідачу акт надання послуг № РКЦ73000669 від 30.09.2023р. про надання акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" послуг інформаційного телефонного центру на суму 391162,00 грн.

Однак, відповідач вказаний акт про наданні послуги не підписав, мотивованої відмови від підписання акту у передбачений в додатковій угоді № 1 строк позивачу не надав, коментарів про обґрунтовані причини відхилення акта також не надав, відтак акт надання послуг № РКЦ73000669 від 30.09.2023р. вважається підписаним відповідачем у погодженому сторонами порядку, передбаченому додатковою угодою № 1 від 02.01.2020р.

Підписання акту приймання-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (п. 2.5. договору).

Таким чином, підписаний відповідачем вищевказаний акт надання послуг підтвердив факт надання йому послуг з інформаційного телефонного центру на суму 391162,00 грн, що в свою чергу спростовує протилежні доводи останнього. При цьому, підтвердженням факту надання відповідачу послуг з інформаційного телефонного центру у вересні 2023 року є Реєстр прийнятих звернень Call-центру за період з 01.09.2023р. по 30.09.2023р.

Крім того, судом зауважується, що надіслання позивачем відповідачу акта про надання послуг 16.10.2023р., тобто після розірвання договору 01.10.2023р. згідно додаткової угоди № 5 від 31.08.2023р., не є підставою для припинення зобов`язань в частині здійснення розрахунків за надані послуги, оскільки, як було погоджено сторонами у додатковій угоді № 5, з моменту розірвання договору зобов`язання сторін, що виникли з договору, припиняються і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли за договором, окрім здійснення остаточних розрахунків між сторонами договору. При цьому, здійснення остаточних розрахунків між сторонами відбувається саме на підставі підписання акта надання послуг або ж обґрунтованої відмови відповідача від підписання такого акта. В той же час настання обов`язку щодо оплати послуг не пов`язується з датою отримання акта надання послуг, який належить до первинних документів та фіксує факт здійснення господарської операції. Крім того, виходячи зі змісту додаткової угоди № 5, сторони погодили розірвати договір саме з 01.10.2023р., однак жодних умов щодо ненадання послуг відповідачу у вересні 2023 року вказана угода не містить.

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження обставин неотримання ним від позивача відповідних послуг інформаційного телефонного центру (Саll-центру) у спірний період (вересень 2023 року), зокрема, виявлення ним небажання отримувати зазначені послуги від позивача, неналежної якості послуг тощо. Крім того, не вбачається доведення відповідачем обставин надання йому означених послуг у спірний період іншою особою, а не позивачем.

Необґрунтованими є посилання відповідача на лист позивача "Щодо сплати заборгованості за договором", оскільки жодних належних доказів обмеження позивачем надання послуг відповідачу у вересні 2023 року матеріали справи не містять. Натомість надання послуг у спірний місяць на суму 391162,00 грн підтверджується актом надання послу та Реєстром прийнятих звернень Call-центром за вересень 2023 року.

Статтею 631 ЦК України та ч. 7 ст. 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії (розірвання) договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним.

Такі висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2018р. у справі № 910/9072/17.

Також господарським судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14 лютого 2024 року у cправі № 911/94/23, який зазначає, що договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання. Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони. Водночас зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом. Верховний Суд наголошує, що таке невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. Закінчення строку дії договору не дає сторонам права відійти від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення, та діяти на свій власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів сплати відповідачем за договором №38S290-11520-19 від 09.09.2019р. з урахуванням укладених додаткових угод до нього 391162,00 грн заборгованості, тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення основного боргу заявлена обґрунтовано.

Як слідує із позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення 9869,77 грн інфляційних втрат, 4981,01 грн 3% річних, 60630,11 грн 0,1% пені.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 4.2. договору у разі прострочення оплати за надані послуги, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від загальної вартості послуг, визначеної п. 2.1. договору, за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом в системі "Законодавство" з урахуванням обмеження подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, здійснено перерахунок пені, відповідно до якого правомірною до стягнення буде пеня у розмірі 58040,61 грн (на суму боргу 391162,00 грн за період з 26.08.2023р. по 26.01.2024р.).

Таким чином, у задоволенні 2589,50 грн пені суд відмовляє з підстав необґрунтованості.

Судом також відзначається, що при перерахуванні пені та визначенні початку виникнення прострочення зобов`язання (п. 2.6. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 31.05.2022р.)) прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі № 803/350/17 та у справі №815/4720/16, від 13.06.2018р. у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018р. у справі №803/1387/17, від 28.08.2018р. у справі № 814/4170/15, від 08.10.2018р. у справі № 927/490/18).

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок 3% річних, дійшов висновку, що правомірною до стягнення є сума 3% річних в розмірі 4948,86 грн (на суму боргу 391162,00 грн за період з 26.08.2023р. по 26.01.2024р.).

Таким чином, у задоволенні 32,15 грн 3% річних суд відмовляє з підстав необґрунтованості.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Щодо заявленої до стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі № 905/21/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат в системі "Законодавство", відповідно до якого вважає правомірною до стягнення суму інфляційних втрат у розмірі 9869,77 грн.

Щодо зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у Законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Верховного Суду від 10.09.2019р. у справі № 904/4685/18).

Крім того, умовами укладеного між сторонами договору було погоджено нарахування неустойки (пені) та її розмір, що відповідає принципу свободи договору. Будь-яких виняткових обставин невиконання зобов`язання відповідачем не наведено.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати в т.ч. ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Вказані обставини встановлюються на підставі поданих боржником доказів.

Судом зазначається, що зменшення розміру нарахованої пені на 99,99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Схожа правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.02.2020р. у справі № 918/116/19.

З огляду на викладене, оцінивши доводи сторін у цій справі, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення в цій справі, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження скрутного фінансового становища підприємства відповідача (наданий відповідачем фінансовий звіт об`єктивно не відображає реальний фінансовий стан відповідача станом на час ухвалення судом рішення, так як звіт відображає баланс станом на 30.09.2023р., при цьому звіт свідчить про наявність у відповідача активів, відповідно і можливість для повного або часткового розрахунку з позивачем), судові рішення та виконавчі документів щодо відповідача, а також відсутні довідки з банківських установ, щодо наявності або відсутності грошових коштів на рахунках відповідача, зважаючи на ту обставину, що воєнний стан в країні впливає на господарську діяльність не тільки відповідача, а й позивача, суд дійшов висновку відмовити у задоволені заяви відповідача в частині зменшення суми нарахованої пені на 99,99%.

Щодо правових підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних на 99,99% суд зазначає наступне.

Інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.10.2021р. у справі № 910/8396/21, від 07.09.2022р. у справі № 910/9911/21.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, у клопотанні відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 99,99% суд відмовляє.

Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини (введення воєнного стану) як підставу для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тобто ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Наявність форс-мажорних обставин може засвідчуватись Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку.

Отже для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний не лише зазначати про сертифікат щодо форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору наданням інших доказів.

Всупереч зазначеному відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували неможливість виконання ним взятого на себе господарського зобов`язання у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), відтак посилання відповідача на форс-мажорні обставини є безпідставними.

Посилання відповідача на наявність дебіторської заборгованості у відповідача судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України, практики Європейського суду з прав людини (справа Бурдов проти Росії від 07.05.2002 (заява №59498/00), справа Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші) відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань та не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Крім того, відповідачем не надано суду доказів (договорів) на підтвердження існування зобов`язання щодо погашення заборгованості за укладеними договорами про реструктуризацію заборгованості, на які відповідач посилається у відзиві, а також доказів виконання вказаних договорів (погашення заборгованості).

Належність підприємства відповідача до підприємств критичної інфраструктури, що забезпечує енергетичну незалежність Хмельницької області, не підтверджує наявності обставин, що ускладнюють виконання зобов`язання за договором надання послуг або роблять його виконання неможливим.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 391162,00 грн основного боргу, 58040,61 грн пені, 4948,86 грн 3% річних, 9869,77 грн інфляційних втрат. У задоволенні 2589,50 грн пені, 32,15 грн 3% річних суд відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "104.ЮА", м. Київ до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький про стягнення 391162,00 грн основного боргу, 9869,77 грн інфляційних втрат, 4981,01 грн 3% річних, 60630,11 грн 0,1% пені задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (Хмельницька область, м. Хмельницький, проспект Миру, 41, ідентифікаційний код 05395598) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "104.ЮА" (м. Київ, проспект Корольова Академіка, 1, ідентифікаційний код 39142689) 391162,00 грн (триста дев`яносто одну тисячу сто шістдесят дві гривні 00 коп.) основного боргу, 58040,61 грн (п`ятдесят всім тисяч сорок гривень 61 коп.) пені, 4948,86 грн (чотири тисячі дев`ятсот сорок вісім гривень 86 коп.) 3% річних, 9869,77 грн (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять гривень 77 коп.) інфляційних втрат, 6960,32 грн (шість тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 32 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У задоволенні 2589,50 грн пені, 32,15 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.04.2024 року.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук.: 1 примірн.

1 - до справи.

Направити рішення сторонам до електронного кабінету Електронного суду.