РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2024Справа № 910/19410/23

За позовом Фізичної особи-підприємця Домнюка Юрія Петровича (Волинська обл., м. Ковель)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп-2000" (м. Київ)

про стягнення 307 317,37 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Домнюк Юрій Петрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп-2000" про стягнення 307 317,37 грн, з яких: 228 787,00 грн заборгованості за договорами-заявками на перевезення вантажу, 66 115,83 грн інфляційних втрат та 12 414,54 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв та клопотань.

Відповідач копію цієї ухвали Господарського суду міста Києва отримав 27.12.2023, тож про розгляд даної справи повідомлений належним чином.

09.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову та зазначає, що зобов`язання перед позивачем за договорами-заявками на перевезення вантажу повністю виконані іншими особами, а позивачем таке виконання прийнято.

14.02.2024 від позивача надійшли відповіді на відзив.

16.02.2024 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем укладено ряд договорів - заявок на перевезення вантажу та виставлено рахунки-фактури для їх оплати, а саме:

- Договір - заявка №2439 від 28.12.2021 (перевезення вантажу з м. Київ до Німеччини, автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 1 600 євро, рахунок-фактура №СФ-0000003 від 05.01.2022 на суму 49 238,00 грн);

- Договір - заявка № 2461 від 14.01.2022 (перевезення вантажу з м. Київ до Німеччини, автомобіль д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 1 550 євро, рахунок-фактура №СФ-0000012 від 20.01.2022 на суму 49 901,00 грн);

- Договір - заявка № 2498 від 28.01.2022 (перевезення вантажу з м. Київ до Польщі, автомобіль д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю 1 000 євро, рахунок-фактура №СФ-0000020 від 31.01.2022 на суму 32 029,00 грн);

- Договір - заявка № 2487 від 24.01.2024 (перевезення вантажу з м. Київ до Німеччини, автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 1 550 євро, рахунок-фактура №СФ-0000023 від 01.02.2022 на суму 49 207,00 грн);

- Договір - заявка № 2502 від 31.01.2022 (перевезення вантажу з м. Київ до Німеччини, автомобіль д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю 1 500 євро, рахунок-фактура №СФ-0000028 від 07.02.2022 на суму 48 412,00 грн).

Умовами укладених між позивачем та відповідачем Договорів - заявок на перевезення вантажу сторони погодили оплату наданих послуг у вигляді 100% оплати протягом 45-60 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підставі копії рахунку переданого виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунку, товарно-транспортної накладної (СМR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання передачі наданих послуг.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Вказане кореспондується з приписами ст. 205 Цивільного кодексу України.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договори - заявки на перевезення вантажів як належні підстави, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч. 1 ст. 916 ЦК України).

Як унормовано ч. 1 ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до міжнародних товарно-транспортних накладних (СМR), актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення вантажів за означеними договорами - заявками на загальну суму 228 787,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що відповідач вартість наданих позивачем послуг не оплатив, у зв`язку з чим просить стягнути з останнього заборгованість у розмірі 228 787,00 грн, а також 66 115,83 грн інфляційних втрат та 12 414,54 грн 3 % річних, нарахованих у зв`язку із порушенням строків оплати.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що зобов`язання перед позивачем за надані ним відповідно до Договорів - заявок №2439 від 28.12.2021 на суму 49 238,00 грн, № 2461 від 14.01.2022 на суму 49 901,00 грн, № 2498 від 28.01.2022 на суму 32 029,00 грн, № 2487 від 24.01.2024 на суму 49 207,00 грн, № 2502 від 31.01.2022 на суму 48 412,00 грн послуги з перевезення вантажів виконані у повному обсязі ФОП Онищенко М.С. та ТОВ "Листпак", які діяли від імені ТОВ "Темп-2000" на підставі укладених з означеними особами договорів доручення.

Як вказує відповідач та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ "Темп-2000" та ФОП Онищенко М.С. й ТОВ "Листпак" були укладені договори-доручення № 03/04-23-10 від 21.04.2023 та № 19/05-23-32 від 19.05.2023 та відповідно видані довіреності № 19/05-23-32 від 19.05.2023 Товариству з обмеженою відповідальністю "Листпак" та № 03/04-23-10 від 21.04.2023 ФОП Онищенко М.С.

Згідно з п. 1 договору-доручення № 19/05-23-32 від 19.05.2023 повірений зобов`язується від імені і в інтересах та за рахунок довірителя у порядку, визначеному цим Договором, виконувати грошові зобов`язання довірителя з оплати транспортних послуг, наданих Довірителю Фізичною особою-підприємцем Домнюком Юрієм Петровичем (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_1 ) шляхом сплати на банківський рахунок ФОП Домнюка Ю.П. грошових коштів в розмірі: 8 402,00 грн на підставі рахунку-фактури № 0000003 від 05.01.2022, 49 901,00 грн на підставі рахунку-фактури № 0000012 від 20.01.2022, 32 029,00 грн на підставі рахунку-фактури № 0000020 від 31.01.2022.

Відповідно до п. 1 договору-доручення № 03/04-23-10 від 21.04.2023 повірений зобов`язується від імені і в інтересах та за рахунок довірителя у порядку, визначеному цим Договором, виконувати грошові зобов`язання довірителя з оплати транспортних послуг, наданих Довірителю Фізичною особою-підприємцем Домнюком Юрієм Петровичем (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_1 ) шляхом сплати на банківський рахунок ФОП Домнюка Ю. П. грошових коштів у розмірі 20 000,00 грн в рахунок оплати рахунку-фактури № 0000003 від 05.01.2022.

З наданих відповідачем до відзиву платіжних інструкцій вбачається, що в призначенні платежу, виконаних ТОВ "Листпак" на користь ФОП Домнюка Ю.П., зазначено: "оплата від імені ТОВ ТЕМП-2000 згідно договору доручення № 19/05-23-32 від 19.05.2023 р.".

У призначенні платежу платіжних інструкцій, виконаних ФОП Онищенко М.С. на користь ФОП Домнюка Ю.П., зазначено: "оплата від імені ТОВ ТЕМП-2000 згідно договору доручення № 03/04-23-10 від 21.04.2023 р.".

Таким чином, відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Листпак» та ФОП Онищенко М.С. виконали платежі на користь позивача від імені ТОВ "Темп-2000", що прямо зазначено в платіжних дорученнях.

Отже, відповідач зазначає, що на дату звернення позивача до суду з цим позовом відсутня заборгованість по рахункам № 0000003 від 05.01.2022 та № 0000012 від 20.01.2022, проте наявна заборгованість по рахункам: № 0000020 від 31.01.2022 в розмірі 10 332,00 грн, № 0000023 від 01.02.2022 в розмірі 49 207,00 грн, № 0000028 від 07.02.2022 в розмірі 48 412,00 грн, всього на суму 107 951,00 грн.

Статтею 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (ст. 1003 ЦК України).

Відповідно до ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Повіреному, який діє як комерційний представник (стаття 243 цього Кодексу), довірителем може бути надано право відступати в інтересах довірителя від змісту доручення без попереднього запиту про це. Комерційний представник повинен в розумний строк повідомити довірителя про допущені відступи від його доручення, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 528 ЦК України встановлено, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Судом встановлено, що зобов`язання ТОВ "Темп-2000" перед позивачем з оплати наданих за Договорами - заявками №2439 від 28.12.2021 (на суму 49 238,00 грн), № 2461 від 14.01.2022 (на суму 49 901,00 грн) та № 2498 від 28.01.2022 (на суму 21 697,00 грн), виконані третіми особами - ФОП Онищенко М.С. та ТОВ «Листпак», які діяли на підставі укладених з відповідачем договорів-доручення № 03/04-23-10 від 21.04.2023 та № 19/05-23-32 від 19.05.2023 та довіреностей № 19/05-23-32 від 19.05.2023 і № 03/04-23-10 від 21.04.2023.

При цьому судом встановлено відсутність у матеріалах справи доказів неприйняття позивачем такого виконання і повернення отриманих від ФОП Онищенко М.С. та ТОВ «Листпак» грошових коштів, як безпідставно отриманих, відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Так само, у матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності будь-яких правочинів, укладених між позивачем та ФОП Онищенко М.С. й ТОВ «Листпак», на виконання останніми могли сплачуватися кошти.

За таких обставин, твердження відповідача про те, що на дату звернення позивача до суду заборгованість ТОВ "Темп-2000" існує за Договорами - заявками № 2498 від 28.01.2022 в розмірі 10 332,00 грн, № 2487 від 24.01.2024 в розмірі 49 207,00 грн та № 2502 від 31.01.2022 в розмірі 48 412,00 грн, всього - в розмірі 107 951,00 грн, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Позивачем до відповіді на відзив додано договір №14/03 від 14.03.2019 на транспортне обслуговування, який, за доводами позивача, містить положення про особисте виконання відповідачем зобов`язань.

У той же час згідно зі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Згідно зі ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, в якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Судом встановлено, що позивач просить суд долучити до матеріалів справи договір №14/03 від 14.03.2019 на транспортне обслуговування, який був наявним у позивача на час подання позовної заяви, проте про його існування та бажання долучити такі документи до матеріалів справи заявник суд не повідомляв.

Більше того, у відповіді на відзив не міститься будь-яких клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку для подання цього доказу, що унеможливлює його прийняття до розгляду.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що договір №14/03 від 14.03.2019 на транспортне обслуговування жодним чином не вказаний у позовній заяві як підстава заявлених вимог.

З огляду на викладене договір №14/03 від 14.03.2019, не поданий позивачем у встановлений ст. 80 ГПК України строк, до розгляду судом не приймається.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Договорами-заявками № 2498 від 28.01.2022, № 2487 від 24.01.2024 та № 2502 від 31.01.2022, у загальному розмірі 107 951,00 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 120 836,37 грн суд відмовляє в зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Позивачем також нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 66 115,83 грн інфляційних втрат та 12 414,54 грн 3 % річних.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив, що позивачем не наведено жодних розрахунків пред`явлених вимог за ч. 2 ст. 625, а саме, не зазначено періодів прострочення, у які здійснюються нарахування, суми заборгованості, дат початку та закінчення нарахування, що унеможливлює як перевірку судом здійснених позивачем нарахувань, так і здійснення власного розрахунку в заявлені періоди.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, вимоги про стягнення з відповідача 66 115,83 грн інфляційних втрат та 12 414,54 грн 3 % річних не підлягають задоволенню судом як недоведені.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 1 - 2 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 3 ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутній договір, укладений між позивачем та адвокатом, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, акт виконаних робіт тощо.

Натомість, до позовної заяви додано ордер серії АА №1383269, виданий 16.12.2023 адвокатським об`єднанням "Міжнародна адвокатська компанія "Віскон" на підставі договору про надання правової допомоги від 12.12.2023 щодо представництва інтересів позивача адвокатом Коновалом Олексієм Юрійовичем.

Проте з цього ордеру неможливо встановити понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд встановив відсутність у позовній заяві застереження про подання доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в установлений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк, тож викладене в позовній заяві клопотання про розподіл таких витрат залишається судом без розгляду.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп-2000" (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 29; ідентифікаційний код 31111758) на користь Фізичної особи-підприємця Домнюка Юрія Петровича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) 107 951 (сто сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) грн 00 коп. заборгованості та 1 619 (одну тисячу шістсот дев`ятнадцять) грн 76 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Викладену в позові заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко