РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2024Справа № 910/7324/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Крисько О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/7324/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна»

до Chong Qing Kema Industrial & Traiding Co., LTD

про стягнення 35108,70 доларів США

Представники учасників справи:

від позивача: Шкред А.О.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Інструменту Україна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Chong Qing Kema Industrial & Traiding Co., LTD (далі - відповідач) про стягнення 35108,70 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань в частині поставки товару за контрактом №CHN-MIU/347/010320 від 01.03.2020, у зв`язку з чим позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 35108,70 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/7324/23, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.11.2023 та, оскільки, відповідач є резидентом Китайської Народної Республіки постановлено звернутися до компетентного органу Китайської Народної Республіки через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) для направлення судового доручення про вручення позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу, у зв`язку з чим зупинено провадження у справі до надходження відповіді від компетентного органу Китайської Народної Республіки.

10.10.2023 року через відділ діловодства суду від Chong Qing Kema Industrial & Traiding Co., LTD надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позовні вимоги, при цьому зазначив, що не повернув позивачу суму попередньої оплати, оскільки відповідач розраховував на припинення воєнного стану в Україні та продовження співробітництва із ТОВ «Світ Інструменту Україна», розгляд даної справи просив здійснювати за відсутності уповноваженого представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2023 поновлено провадження у справі №910/7324/23.

У судовому засіданні 07.11.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 05.12.2023.

У судовому засіданні 05.12.2023, судом оголошено перерву до 09.01.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 року, з огляду на перебування судді Васильченко Т.В. 09.01.2024 року у відпустці, призначено підготовче засідання у справі на 01.02.2024 року.

01.02.2024 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у якому просило здійснити розгляд справи №910/7324/23 за відсутності уповноваженого представника позивача, при цьому зазначило, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судовому засіданні 01.02.2024 року, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 27.02.2024 року.

У судовому засіданні 27.02.2024 представник позивача позовні вимоги підтримав просив задовольнити.

У свою чергу, відповідач взагалі в судові засідання не з`являвся, хоча про розгляд даної справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поданий представником відповідача відзив на позовну заяву, у якому останній визнав позовні вимоги у повному обсязі, та просив здійснювати розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, та не заперечував проти розгляду за його відсутності, про що зауважив у відзиві, суд на місці постановив розгляд справи по суті проводити за його відсутності.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 27.02.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» (далі - покупець) та Chong Qing Kema Industrial & Traiding Co., LTD (далі - продавець) було укладено контракт №CHN-MIU/347/010320 (далі - контракт) за умовами пункту 1.1 якого продавець продав, а покупець купив на умовах FOB Циндао, FOB Шанхай, FOB Нінбо, згідно Інкотермс-2010, Товари-інструменти, найменування, кількість, ціна та вартість яких вказується в інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Інвойс виконує роль специфікації.

Відповідно до пункту 1.2 контракту найменування, кількість товару, що поставляється, ціни за одиницю товару за артикулами та загальна вартість партії товару вказується в інвойсах.

Пунктами 2.1 та 2.2 контракту визначено, що продавець зобов`язується поставити покупцеві товар на суму контракту. Загальна сума контракту на дату його підписання становить 1000086,00 (один мільйон вісімдесят шість, 00 центів) доларів США. При цьому, сторони можуть змінити загальну суму контракту шляхом підписання додаткової угоди до контракту. Узгоджена сторонами ціна товару встановлюється у доларах США. Вартість кожної партії товару, що підлягає сплаті за товар, що ввозиться (ціна угоди), виділена із загальної суми Контракту, вказується в інвойсі та входить у загальну суму Контракту.

Згідно пункту 2.8 контракту право власності на товари, а також ризики втрати чи пошкодження товару переходять від продавця до покупця з моменту поставки товару за умовами поставки FOB Міжнародних правил тлумачення торгових термінів (ІНКОТЕРМС - 2010). Постачання вважається виконаним продавцем коли товар перейшов через поручні судна у названому порту завантаження.

Кількість товару в кожній поставці, конкретний асортимент, термін постачання попередньо погоджуються сторонами та зазначаються в замовленнях покупця на конкретну партію товару (пункт 4.1 контракту).

Умовами пунктів 5.1 та 5.2 контракту сторони передбачили, що розрахунки за товари, які поставляються згідно із даним контрактом, здійснюються у доларах США. Покупець здійснює оплату наступним чином: 30 (тридцять) % вартості замовленої партії товарів повинні бути оплачені протягом 7 (семи) календарних днів з дати інвойсу - проформи, виставленої продавцем; 70 (сімдесят) % вартості відправленої партії товарів мають бути сплачені протягом 20 (двадцять) календарних днів після відвантаження, підтвердженого копією відвантажувальних документів. Оплата за товар може бути здійснена частинами. Конкретні частини загальної суми інвойсу та терміни їх оплати вказуються безпосередньо в Інвойсі на партію товару.

Відповідно до пункту 5.4 контракту оплата поставки товару здійснюється прямим грошовим переказом на рахунок продавця, відповідно до банківських реквізитів, зазначених у пункті 14.1 цього контракту та в інвойсі, висланому продавцем для цієї партії Товару.

Пунктом 12.2 контракту сторони передбачили, що строк дії цього контракту спливає « 31» грудня 2023р. Термін дії контракту може бути змінений за взаємною згодою сторін, що оформляється документально.

На підставі виставлених відповідачем комерційних інвойсів №СК08Р20004 від 22.06.2020, №СК05Р20008TW від 25.12.2020, № СК05Р21004TW від 12.07.2021, № СК05Р21048TW від 26.10.2021 та №СК05Р21058TW від 22.01.2022, позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти за товар у загальному розмірі 231114,70 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку позивача відкритому у АТ «Райффайзен Банк» за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (транзитний рахунок для відправки по Swift) на загальну суму 36072,00 доларів США, Swift повідомленнями №TF0353F250210128 від 28.01.2021 на суму 27160,00 доларів США, №TF03531Е90210426 від 26.04.2021 на суму 19286,40 доларів США, №TF0818 від 18.08.2021 на суму 45001,60 доларів США, №TF11866Е90210906 від 06.09.2021 на суму 34243,00 доларів США, №TF118661С0211201 від 01.12.2021 на суму 34243,00 доларів США та №TF118679А0211223 від 23.12.2021 на суму 35108,70 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, останнім було поставлено позивачу узгоджений товар на загальну суму 196006,00 доларів США, що підтверджується митними деклараціями №UA100040/2020/185508 від 17.08.2020 на суму 24432,00 доларів США, №UA100310/2021/404912 від 25.02.2021 на суму 38800,00 доларів США, №UA100310/2021/856797 від 06.10.2021 на суму 64288,00 доларів США та №UA100130/2022/280258 від 19.01.2022 на суму 68486,00 доларів США.

Отже, з урахуванням суми перерахованих позивачем коштів, відповідач повинен був поставити товар на загальну суму 35108,70 доларів США, проте у порушення умов контракту поставку товару так і не здійснив, що визнав відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

21.10.2022 року позивач звернувся до відповідача із претензією №21.10.22, у якій просив відповідача повернути грошові кошти у розмірі 35108,70 доларів США на рахунок вказаний в контракті, втім вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Відтак, враховуючи, що відповідачем не виконано ані взяті на себе зобов`язання з поставки товару, ані повернення суми попередньої оплати вартості недопоставленого товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Так, відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, позивачем на підставі виставлених відповідачем комерційних інвойсів були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 231114,70 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку позивача відкритому у АТ «Райффайзен Банк» за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (транзитний рахунок для відправки по Swift) на загальну суму 36072,00 доларів США, Swift повідомленнями №TF0353F250210128 від 28.01.2021 на суму 27160,00 доларів США, №TF03531Е90210426 від 26.04.2021 на суму 19286,40 доларів США, №TF0818 від 18.08.2021 на суму 45001,60 доларів США, №TF11866Е90210906 від 06.09.2021 на суму 34243,00 доларів США, №TF118661С0211201 від 01.12.2021 на суму 34243,00 доларів США та №TF118679А0211223 від 23.12.2021 на суму 35108,70 доларів США, втім поставка оплаченого товару, відповідачем була здійснена лише частково на суму 196006,00 доларів США, доказів поставки товару чи повернення коштів на суму 35108,70 доларів США матеріали справи не містять і сторони суду на момент розгляду справи не надали.

Згідно статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №909/524/18 та від 27.08.2019 у справі №911/1958/18.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №910/9739/19.

Таким чином, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

У даному випадку, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з претензією №21.10.22 від 21.10.2022 року, відповідно до якої просив відповідача повернути попередню оплату у розмірі 35108,70 доларів США, втім відповідач повернення вказаної суми передоплати не здійснив, у зв`язку з чим позивач реалізував своє право на повернення сплачених коштів шляхом заявлення даного позову.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах від 23.10.1991 "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії", від 01.06.2006 "Федоренко проти України" зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, відсутність дій відповідача щодо поставки товару надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Неповернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії" (пункт 74), "Пономарьов проти України" (пункт 43), "Агрокомплекс проти України" (пункт 166).

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Поряд з цим, Верховний Суд зробив висновок по застосуванню частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, згідно якого покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати без попередньої відмови від договору купівлі-продажу.

В силу приписів ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували поставку позивачу узгодженого товару або повернення ним грошових коштів, як і не надав доказів наявності будь-яких правових підстав для утримання коштів позивача.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач, отримавши як попередню оплату, грошові кошти у розмірі 35108,70 доларів США, не надав доказів виконання свого зобов`язання щодо поставки товару на вказану суму, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 35108,70 доларів США попередньої оплати за непоставлений товар.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи визнав позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши про це у відзиві на позовну заяву.

Згідно зі статтями 46, 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Господарський суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо його дії суперечать закону або порушують права чи інтереси інших осіб.

За результатами розгляду справи судом встановлено законність і обґрунтованість позовних вимог позивача у розмірі 35108,70 доларів США, тому визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів не порушує, а відтак приймається судом.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час, у поданій заяві про визнання позову, відповідач просить покласти на нього 50% сплаченої суми судового збору.

Відповідно до частини першої статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі до початку розгляду справи по суті, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України приходить до висновку про покладення на відповідача судового збору в розмірі 9629,44 грн.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 130, 202, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» до Chong Qing Kema Industrial & Traiding Co., LTD про стягнення 35108,70 доларів США задовольнити повністю.

2. Стягнути з Компанії Chong Qing Kema Industrial & Traiding Co., LTD (№40, Yuanqu Avenue, Luohuang Industrial Zone B, Jiangjin, Chongqing, China) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» (03148, м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків, буд. 1; ідентифікаційний код 37311013) попередню оплату за непоставлений товар у розмірі 35108 (тридцять п`ять тисяч сто вісім) доларів США 70 центів та судовий збір у розмірі 9629 (дев`ять тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн 44 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.04.2024.

СуддяТ.В. Васильченко