РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2024Справа № 910/1397/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" про стягнення 33 372,00 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2024 року Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (далі - Товариство) заборгованості за виконані позивачем роботи за період з серпня 2023 року по грудень 2023 року за договором на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, від 18 листопада 2015 року № 3075/243М-15 у загальному розмірі 26 280,00 грн за період серпень - грудень 2023 року. Також у даній позовній заяві позивач просив суд здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) представників сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2024 року вищенаведену позовну заяву Підприємства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1397/24 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). Цією ж ухвалою у задоволенні клопотання Підприємства про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) представників сторін відмовлено.

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки на час прийняття вищевказаної ухвали суду відомості про наявність у Товариства електронного кабінету були відсутні, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 12 лютого 2024 року про відкриття провадження у справі № 910/1397/24 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 01001, місто Київ, вулиця Трьохсвятительська, будинок 5/1, літера "А".

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення Товариству, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 12 лютого 2024 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте Товариство в установлений строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

28 лютого 2024 року через підсистему "Електронний суд" від Підприємства надійшла заява від 27 лютого 2024 року про збільшення розміру позовних вимог. У вказаній заяві позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача суму основної заборгованості за договором у загальному розмірі 33 372,00 грн, яка також включає в себе суму заборгованості Товариства за січень 2024 року в розмірі 7 092,00 грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 лютого 2024 року вказану заяву Підприємства прийнято до розгляду.

Жодних інших заяв чи клопотань від сторін справи не надходило.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2015 року між Товариством та Підприємством було укладено договір № 3075/243М-15 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, за умовами якого останнє зобов`язалось виконати роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, а також виявленням та усуненням дії джерел радіозавад роботі радіоелектронних засобів, а відповідач - прийняти та оплатити вказані роботи.

Цей правочин підписано повноважними представниками сторін та скріплено їх печатками.

Відповідно до пункту 3.1 даного договору ціна робіт визначається на підставі затверджених у встановленому порядку "Тарифів на роботи (послуги)", розрахунок яких наведений у додатках до зазначеного правочину.

Пунктами 3.2, підпунктами 3.3.1, 3.3.2 пункту 3.3 вказаної угоди встановлено, що виконання робіт підтверджується відповідними актами, підписаними обома сторонами, які Підприємство після закінчення робіт разом з оформленими рахунками надсилає на адресу Товариства до кінця місяця, протягом якого виконувались роботи. Якщо відповідач не підписує акти виконаних робіт, він повинен протягом 5-ти робочих днів з моменту їх отримання надати позивачу вмотивовану відмову. У випадку непідписання відповідачем актів виконаних робіт, без вмотивованої відмови у прийнятті робіт по закінченню строку, вказаного в пункті 3.3.1 договору, акти вважаються підписаними, а роботи - прийнятими.

Розрахунки між сторонами за проведені роботи здійснюються шляхом перерахування на розрахунковий рахунок суми, вказаної у платіжному документі, не пізніше 25-го числа місяця, наступного за тим, у якому був виставлений (оформлений) рахунок (пункт 3.4 зазначеного правочину).

Строк дії даного договору - 1 календарний рік з дати його підписання, який вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення строку його дії не надішле іншій стороні письмове повідомлення про свій намір припинити дію вказаного правочину (пункти 6.1, 6.2 договору).

Судом встановлено, що за період з серпня 2023 року по січень 2024 року Підприємство виставило Товариству рахунки на оплату виконаних за вказаним правочином робіт на загальну суму 33 372,00 грн, а саме: від 29 серпня 2023 року № 10593 на суму 3 816,00 грн з ПДВ, від 28 вересня 2023 року № 12077 на суму 2 772,00 грн з ПДВ, від 30 жовтня 2023 року № 13333 на суму 6 948,00 грн з ПДВ, від 28 листопада 2023 року № 14587 на суму 7 488,00 грн з ПДВ, від 27 грудня 2023 року № 15633 на суму 5 256,00 грн з ПДВ та від 30 січня 2024 року № 1014 на суму 7 092,00 грн з ПДВ. Зазначені рахунки наявні в матеріалах справи.

Факт виконання позивачем обумовлених робіт за вищевказаним правочином за спірний період на зазначену суму підтверджується також наявними в матеріалах справи оригіналами актів виконаних робіт, підписаними з боку позивача, а саме: за серпень 2023 року - від 31 серпня 2023 року № 23-10593 на суму 3 816,00 грн з ПДВ, за вересень 2023 року - від 29 вересня 2023 року № 23-12077 на суму 2 772,00 грн з ПДВ, за жовтень 2023 року - від 31 жовтня 2023 року № 23-13333 на суму 6 948,00 грн з ПДВ, за листопад 2023 року - від 30 листопада 2023 року № 23-14587 на суму 7 488,00 грн з ПДВ, за грудень 2023 року - від 29 грудня 2023 року № 23-15633 на суму 5 256,00 грн з ПДВ та за січень 2024 року - від 31 січня 2024 року № 24-1014 на суму 7 092,00 грн з ПДВ. Вказані акти направлялися позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладення у відповідні цінні листи та конвертами.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи передбаченої пунктом 3.3.1 договору вмотивованої відмови Товариства від підписання вищевказаних актів, наданої ним у погоджених сторонами порядку та строк, такі акти в силу приписів пункту 3.3.2 договору вважаються підписаними Товариством, а роботи за ними - прийняті останнім без жодних заперечень і зауважень та підлягають оплаті відповідачем.

Однак відповідач всупереч вищенаведеним умовам договору оплату виконаних робіт не здійснив.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 статті 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частиною 1 статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина 1 статті 853 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу за виконані роботи, яка загалом складає 33 372,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і Товариство на момент прийняття рішення не надало документів, які б могли свідчити про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимоги Підприємства про стягнення з відповідача вказаної суми.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову Підприємства.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (01001, місто Київ, вулиця Трьохсвятительська, будинок 5/1, літера "А"; ідентифікаційний код: 30753866) на користь Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (03179, місто Київ, проспект Перемоги (Берестейський), 151; ідентифікаційний код: 01181765) основну заборгованість у розмірі 33 372 (тридцять три тисячі триста сімдесят дві) грн 00 коп. та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10 квітня 2024 року.

СуддяЄ.В. Павленко