ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2024 р. Справа№ 911/2821/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів»

на рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2023

у справі № 911/2821/23 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - позивач; ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль») звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (надалі - відповідач; ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів»; апелянт) про стягнення заборгованості за договором № 02.5-14/1-326 від 07.11.2018 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю у сумі 25 158,93 грн., з яких 16 793,90 грн. основного боргу, 6 546,88 грн. пені, 411,54 грн. 3% річних та 1 406,61 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому-грудні 2022 року та січні-липні 2023 року балансоутримувачем (позивачем) на виконання взятих на себе зобов`язань були надані орендарю (відповідачу) послуги, зазначені в підпунктах 1.1.1 та 1.1.2 пункту 1.1 договору № 02.5-14/1-326 від 07.11.2018 (нижче - Договір), що підтверджується актами виконаних послуг. Для оплати наданих послуг позивачем було виставлено орендарю рахунки-фактури на загальну суму 17 856,78 грн. У порушення підпункту 2.2.2 пункту 2.2 Договору орендар не виконав взяті на себе зобов`язання та не розрахувався за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 16 793,90 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2023 у справі № 911/2821/23 позовні вимоги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» про стягнення заборгованості задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 16 793 грн. 90 коп. основного боргу, 6 546 грн. 88 коп. пені, 411 грн. 54 коп. 3% річних, 1 406 грн. 61 коп. інфляційних втрат, 2 684 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 72,00 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у сумі 16 793 грн. 90 коп. не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам cправи, факт надання послуг позивачем відповідачу документально підтверджено, з урахуванням чого, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Зважаючи на порушення проведення розрахунків, судом першої інстанції визнано підставним стягнення з відповідача пені, 3% річних, інфляційних втрат та витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2023 у справі № 911/2821/23 та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» суму 19,63 грн., з яких: 18,21 грн. основного боргу, 1,29 грн. пені, 0,05 грн. інфляційних втрат та 0,08 грн. 3 % річних.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, його висновки не відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2023 апеляційна скарга ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» у справі № 911/2821/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2023 відкладено до надходження матеріалів справи № 911/2821/23 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2821/23.

17.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду Київської області, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 25.12.2023, надійшли матеріали справи № 911/2821/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2023 у справі № 911/2821/23; справу № 911/2821/23 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Учасники справи засобами електронного зв`язку повідомлені про розгляд Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2023 у справі № 911/2821/23.

Листом від 24.01.2024 апелянтом повідомлено апеляційний суд про обізнаність про розгляд апеляційної скарги по справі № 911/2821/23 в Північному апеляційному господарському суді.

01.02.2024 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що акти приймання-здачі виконаних послуг протягом спірного періоду є підписаними та прийнятими сторонами. Також, у відзиві вказується, що на адресу позивача не надходило повідомлення щодо зміни кількості працівників відповідача (форма додаток 3 до договору). Окрім того, відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що працівникам чи представникам відповідача було відмовлено у наданні доступу на територію аеропорту чи до орендованого приміщення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2018 між ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (балансоутримувач) та ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № 02.5-14/1-326 (скорочено - Договір), відповідно до умов підпунктів 1.1.1, 1.1.2 пункту 1.1 якого, у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування приміщення № 257 на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 18,1 кв. м. для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів (далі за текстом - майно або приміщення), балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги (в подальшому - послуги): виробництво, транспортування та постачання теплової енергії; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці; вода, використана для прибирання 1-го кв.м. приміщення самостійно; прибирання та вивезення твердих побутових відходів (в тому числі, відшкодування витрат вартості послуги з поводження з побутовими відходами; утримання контейнерів для побутових відходів та контроль за вивозом побутових відходів з території ДП МА «Бориспіль» (побутові відходи та великогабаритні відходи)); забезпечення технічної можливості для під`єднання обладнання орендаря до електричних мереж балансоутримувача з метою передачі орендарю електричної енергії, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача за цінами (тарифами), встановленими уповноваженим органом державної влади (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, скорочено - НКРЕКП).

Згідно таблиць № 1 та № 2, балансоутримувач надає, а орендар приймає та оплачує наступні послуги: теплова енергія - за 1 Гкал (1700,00 грн.), забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника: - за місяць (35,00 грн. за 4 працівників), вода, використана для прибирання 1 кв. м приміщення самостійно - за місяць (18,1 кв.м. 2,30 грн.), прибирання та вивезення твердих побутових відходів - за 1 куб.м. (0,16 куб.м з 23.06.2018 по 31.08.2018 90,00 грн.; 01.09.2018 110,00 грн.), відшкодування вартості спожитої електричної енергії (згідно показників електролічильників кВт/год).

Вартість (ціна) послуг викладена в таблицях № 1, № 2 підпункті 1.1.1 та підпункті 1.1.2 пункту 1.1 Договору.

Згідно підпункту 1.1.3 пункту 1.1 Договору, орендар щорічно сплачує балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду майна. Сума компенсації розраховується пропорційно площі орендованого майна. Сплата відбувається в термін, визначений пунктом 2.2.2 Договору. Згідно таблиці № 3 - приміщення № 257, площею 18,1 кв.м, на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D» - сума компенсації земельного податку, грн. без ПДВ 1,02.

Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Сплата за послуги здійснюється орендарем з 23.06.2018 (дати підписання акту приймання-передачі орендованого майна від 23.06.2018 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2128 від 23.06.2018). Розмір оплати за послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат балансоутримувача, пов`язаних з обсягом послуг в період їх надання, якості послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України (пункти 1.2 - 1.4 Договору).

Згідно п. 1.5 Договору, при порушенні Балансоутримувачем умов договору щодо ненадання або надання не в повному обсязі послуг, зниження їх якості, сторони протягом двох календарних днів після порушення складають та підписують акт-претензію, в якому зазначаються терміни, види відхилення показників у наданні послуг тощо. Балансоутримувач протягом трьох робочих днів після підписання акта-претензії вирішує питання про перерахунок платежів або видає орендарю обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій орендаря вирішуються в суді. Орендар має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

За умовами підпунктів 2.1.1 та 2.1.6 пункту 2.1 Договору, балансоутримувач зобов`язується надавати орендарю визначені договором послуги та щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг (надалі - акт виконаних послуг), який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.

Підпунктами 2.2.1 та 2.2.2 п. 2 Договору встановлено, що орендар зобов`язується своєчасно здійснювати розрахунки за договором. Щомісяця, з 10-го числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт виконаних послуг та за рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 договору. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний акт виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання акту виконаних послуг орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Пунктом 2.2.13 Договору сторонами погоджено, що орендар зобов`язується надавати балансоутримувачу перелік електрообладнання та кількість працюючих згідно прикладеної до Договору форми (додаток № 3). У разі зміни кількості працюючих в орендованому приміщенні та/або кількості, потужності, режиму роботи електрообладнання, своєчасно підготувати новий перелік, підписати відповідальною особою, та передати в службу головного енергетика балансоутримувача для внесення відповідних змін в Договір щодо передачі орендарю величини потужності електричної енергії та забезпечення його працівників санітарно-гігієнічними умовами праці.

Договір набирає чинності з моменту укладання та діє до 22.05.2021 включно. Датою укладання Договору вважається пізніша дата, якщо договір підписувався сторонами окремо. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення строку його чинності. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік на тих самих умовах (пункти 6.2, 6.3 Договору).

За п. 8.6 Договору сторони вносять зміни і доповнення до Договору шляхом підписання додаткових угод до нього, крім випадків, зазначених у пунктах 1.9, 8.4 та до розділу 7, що вносяться листами, які будуть вважатися невід`ємними частинами Договору. При цьому сторони визначають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних додаткових дій щодо внесення змін в Договір.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

У зв`язку із неотриманням відповідачем, згідно пп. 2.2.2 п. 2 Договору, в бухгалтерії позивача рахунків-фактури для сплати вартості наданих/отриманих у період з лютого по грудень 2022 року та січень липень 2023 року послуг, рахунки-фактури: №226/141 від 28.02.2022 на суму 2061,88 грн.; №236/67 від 28.02.2022 на суму 2302,02 грн.; №226/248 від 30.04.2022 на суму 670,98 грн.; №226/249 від 30.04.2022 на суму 670,98 грн.; № 226/288 від 31.05.2022 на суму 643,14 грн.; № 226/349 від 30.06.2022 на суму 643,14 грн.; №226/400 від 31.07.2022 на суму 643,14 грн.; №226/437 від 31.08.2022 на суму 643,14 грн.; №226/482 від 12.09.2022 на суму 0,95 грн.; №226/532 від 30.09.2022 на суму 643,14 грн.; №226/576 від 31.10.2022 на суму 643,14 грн.; №226/608 від 30.11.2022 на суму 991,86 грн.; №226/673 від 31.12.2022 на суму 1097,17 грн.; №226/19 від 31.01.2023 на суму 1274,74 грн.; №226/79 від 28.02.2023 на суму 1211,64 грн.; №226/122 від 31.03.2023 на суму 958,80 грн.; №226/178 від 30.04.2023 на суму 684,66 грн.; №226/201 від 31.05.2023 на суму 685,00 грн.; №226/242 від 30.06.2023 на суму 17,26 грн.; №226/272 від 30.06.2023 на суму 685,00 грн.; №226/303 від 31.07.2023 на суму 685,00 грн. та додані до них Акти приймання-здачі робіт від 28.02.2022, від 30.04.2022, від 31.05.2022, від 30.06.2022, від 31.07.2022, від 31.08.2022, від 12.09.2022, від 30.09.2022, від 31.10.2022, від 30.11.2022, від 31.12.2022, від 31.01.2023, від 28.02.2023, від 31.03.2023, від 30.04.2023, від 31.05.2023, від 30.06.2023, від 31.07.2023 їх позивачем направлено відповідачу за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) M.E.Doc, що підтверджується роздруківками квитанцій про доставку.

У рахунках та актах зазначено відповідний обсяг робіт/послуг за Договором.

У листі відповідача № 23-04/198 від 18.04.2023 останнім зазначається, що рахунки на оплату послуг по договорах, в тому числі по договору № 02.5-14/1-326 від 07.11.2018, оплачуватися не будуть та до сплати не приймаються, оскільки позивачу направлялись листи про припинення надання послуг по Договору на час дії воєнного стану.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України та пп. 2.2.1, 2.2.2 п. 2 Договору, відповідач повинен оплатити надані йому послуги відповідно до вказаних актів та рахунків-фактур за період в лютому - грудні 2022 року та січні - липні 2023 року у загальній сумі 16 793,90 грн.

Відтак, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по оплаті наданих позивачем послуг на момент розгляду справи настав. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростовано надання позивачем послуг за Договором відповідно до актів приймання-здачі виконаних послуг на загальну суму 16 793,90 грн.

В площині наведеного, враховуючи обставини даної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів складення відповідачем актів-претензій та/або направлення на адресу позивача мотивованої відмови від підписання актів приймання-здачі робіт.

Водночас, апелянт наголошує на недоведеності позивачем факту надання послуг з урахуванням їх фактичного споживання.

Проте, листи та заявки, на які посилається відповідач у відзиві не є належним доказом ненадання балансоутримувачем послуг за Договором, оскільки, вказаним договором визначено порядок та строки як для складання актів-претензій, так і для подання вмотивованої відмови від підписання актів здачі-приймання робіт.

Зокрема, відповідач зазначає, що на виконання пп. 2.2.13 Договору повідомив позивача про зміну кількості працівників в орендованому об`єкті шляхом надсилання позивачу листа № 22/08-864 від 17.08.2022 з переліком обладнання та кількості працюючих станом на 24.02.2022.

Натомість, згідно листів позивача від 17.04.2022 № 25-22/1-278 та від 28.06.2023 № 25-22-71 повідомлено відповідача, що вказана відповідачем інформація у листі від 17.08.2022 № 22/08-864 є такою, що не відповідає дійсності, оскільки, починаючи з 24.02.2022, ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» неодноразово зверталось до ДП МА «Бориспіль» з проханням про надання доступу працівникам до орендованих приміщень на території аеропорту.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про те, що відповідачем в порядку, передбаченому 2.2.13 Договору, передано в службу головного енергетика балансоутримувача належним чином оформлене (форма Додаток 3 до Договору) повідомлення про зміну кількості працівників в орендованому приміщенні та направлення переліку електрообладнання.

Також матеріали справи не містять доказів підписання сторонами додаткових угод щодо змін до Договору в частині, зокрема, щодо передачі орендарю величини потужності електричної енергії та забезпечення його працівників санітарно-гігієнічними умовами праці.

Зважаючи на те, що у матеріалах справи не міститься доказів припинення чи розірвання Договору, на переконання колегії суддів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач продовжує орендувати спірне приміщення та не обмежений у своїх правах щодо його використання.

Також варто констатувати, що спірні послуги є послугами, що надані для утримання приміщень відповідача, від сплати яких відповідач не звільнений, які фактично надаються і необхідність надання яких обумовлена самим фактом отримання приміщень у користування, при цьому, їх обсяг та, відповідно, вартість корелюється з обсягами фактичного споживання, відтак, враховує стан господарської діяльності відповідача.

Враховуючи зазначене, а також те, що відповідач не надав доказів своєчасного подання вмотивованих відмов від підписання актів здачі-приймання робіт, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, що вказані акти у відповідності до пп. 2.2.2 п. 2.2 Договору вважаються підписаними сторонами, а тому, колегією суддів оцінюються критично заперечення орендаря стосовно не надіслання рахунків-фактур та актів приймання-здачі виконаних робіт.

Також апеляційний суд зазначає, що згідно п. 5.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які жодна із сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи, але не обмежуючись переліченим: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених договором, на період їх дії (форс-мажор).

Відповідно до п. 5.2 Договору, сторона для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання форс-мажору, а відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому.

У статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Також в ній визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Відповідно до п. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) це документ, за затвердженими президією Торгово-промислової палати України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим регламентом.

Відповідно до п.п. 6.1 та 6.2 Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначено: «Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом» та «Також, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.».

Враховуючи вищенаведене, форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Таким чином, сертифікат видається заінтересованому суб`єкту господарювання на підставі його звернення, а іншого порядку засвідчення форс-мажорних обставин чинним законодавством України не визначено.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи сертифікату Торгово-промислової палати України чи уповноважених регіональних торгово-промислових палат, що засвідчив би наявність форс-мажорних обставин, які впливають на можливість виконання зобов`язань відповідача за Договором. Також, матеріали справи не містять доказів повідомлення, в порядку передбаченому Договором, про настання форс-мажорних обставин, які настали для відповідача та безпосередньо вплинули на виконання його обов`язків.

З урахуванням зазначеного апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у сумі 16793,90 грн.

В частині посилань апелянта на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2023 у справі № 910/16186/23, колегія суддів зазначає таке.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Поряд із цим, в силу ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Так, у справі № 910/16186/23 судом надавалась правова оцінка в рамках договірних відносин між ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 23.12.2016 № 02514/1-198.

Натомість, у даній справі заборгованість у сумі 16 793 грн. 90 коп. за лютий-грудень 2022 року та січень-липень 2023 року за послуги виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку оплачувати послуги, зазначені в підпунктах 1.1.1 та 1.1.2 пункту 1.1 договору від 07.11.2018 № 02.5-14/1-326.

Тому, враховуючи, що за приписом ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду, колегією суддів відхиляються доводи апелянта про те, що Господарським судом міста Києва була розглянута аналогічна справа.

Колегією суддів також встановлено, що рішенням суду першої інстанції з відповідача було стягнуто 6 546,88 грн. пені, 32 378,14 грн інфляційних втрат та 6 730,93 грн 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що Орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за Договором.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок заборгованості, наданий позивачем в підтвердження позовних вимог за період з 21.03.2022 по 31.08.2023, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що розрахунок пені є арифметично правильним.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що 3% річних та інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами позивача, а інфляційні нарахування виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних за період з 21.03.2022 по 31.08.2023, апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню, оскільки розрахунок позивача є арифметично вірним.

Поряд із цим, перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку втрат від інфляції в розмірі 1 406,61 грн., який і був визначений судом до стягнення, колегія суддів звертає увагу, що такий розрахунок був проведений арифметично не вірно.

Так, здійснивши перерахунок втрат від інфляції за період з 21.03.2022 по 31.08.2023, апеляційний суд зазначає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 160,99 грн. втрат від інфляції, що становить (з урахуванням від`ємного значення індексу інфляції): 313,57 грн. + 379,69 грн. + 89,71 грн. + 93,59 грн. + 67,68 грн. + 62,73 грн. + 55,05 грн. + 42,04 грн. + 0,04 грн. + 25,32 грн. + 20,68 грн. + 24,77 грн. + 18,48 грн. + 12,46 грн. -6,24 грн. -6,84 грн. -8,27 грн. -13,64 грн. -0,24 грн. -9,59 грн. -0,00 грн.

За таких обставин, оскаржуване відповідачем рішення підлягає скасуванню в частині стягнення 245,62 грн.

Відповідно, апеляційна скарга ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» у вказаній частині підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, беручи до уваги здійснення перерахунку втрат від інфляції та визначення їх до стягнення в розмірі 1 160,99 грн., враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів». Рішення підлягає частковому скасуванню в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 245,62 грн. В іншій частині апеляційна скарга залишається без задоволення.

В силу положень ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог на суму 24 913,31 грн. (із заявлених 25 158,93 грн.), судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам з урахуванням апеляційного розгляду, з яких витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 76,34 грн. стягуються з позивача на користь відповідача, а витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції у сумі 2 657,70 грн. та 71,29 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду стягуються з відповідача на користь позивача, відповідно за новим розподілом судових витрат.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 2 ст. 275, ст.ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2023 у справі № 911/2821/23 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2023 у справі № 911/2821/23 скасувати в частині стягнення 245,62 грн. (двісті сорок п`ять гривень 62 копійки) втрат від інфляції, 26,30 грн. (двадцять шість гривень 30 копійок) судового збору за подання позовної заяви та 0,71 грн. (сімдесят одна копійок) витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (04070, м. Київ, вул. Волоська, 50/38, офіс 134, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) інфляційних втрат 1 160,99 грн. (одна тисяча сто шістдесят гривень 99 копійок).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (04070, м. Київ, вул. Волоська, 50/38, офіс 134, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 2 657,70 грн. (дві тисячі шістсот п`ятдесят сім гривень 70 копійок) та 71,29 грн. (сімдесят одна гривня 29 копійок) витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

5. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2023 у справі № 911/2821/23 - залишити без змін.

6. Стягнути з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (04070, м. Київ, вул. Волоська, 50/38, офіс 134, ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 76,34 грн. (сімдесят шість гривень 34 копійки).

7. Доручити Господарському суду Київської області видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

8. Справу № 911/2821/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков