РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2024Справа № 910/16986/23
Господарський суд міста Києва у складі судді І.О. Андреїшиної, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код: 19480600)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (вул. Гузар Любомира, будинок 44, м. Київ, 03065; ідентифікаційний код 42795490)

про стягнення 1 113 898,22 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення заборгованості за договором № від 21.05.2021 про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" у розмірі 1 113 898,22 грн, з яких: 379 761,03 грн пені, 350 558,49 грн інфляційних втрат та 383 578,70 грн 15% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

28.11.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками та клопотання про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2023 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

07.12.2023 через відділ діловодства суду позивачем подано відповідь на відзив.

12.12.2023 через відділ діловодства суду відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив.

15.01.2024 через відділ діловодства суду позивачем подані письмові пояснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", яке виконує функції постачальника "останньої надії" (постачальник за договором, позивач у справі), яке діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018 №1344 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023-р (із змінами), відповідно до положень статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (споживач за договором, відповідач у справі ) укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", положень ПРРЕЕ, по оператору системи розподілу Акціонерному товаристві "Миколаївобленерго".

За даними Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", на якого покладено функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 10 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", відповідача було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" з 08.02.2021, що підтверджується листом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" від 24.02.2021 №01/26-2055та звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго" за лютий - березень 2021 року.

Законодавством України, зокрема, положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ, врегульовано відносини між учасниками роздрібного ринку електричної енергії, а також встановлено окремий порядок укладення договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Так, положеннями статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором (НКРЕКП), та є публічним договором приєднання.

Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу (положення пункту 3.4.4 глави 3.4. розділу III ПРРЕЕ).

Відповідно до частини 11 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", як постачальник "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет розмістив публічну оферту: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; "Комерційна пропозиція №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; Додаток №1 до Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 до Договору на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; Порядок формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

Відповідно до пункту 15.1 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є Додатком 1 до Договору, цей Договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, за умови акцептування Споживачем умов Договору шляхом сплати рахунку за електричну енергію, наданого Постачальником. Цей Договір діє в частині розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів. Якщо Споживач протягом 90 календарних днів не укладе відповідний договір про постачання з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено ОС за зверненням Постачальника.

Тобто, законодавством встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" укладається на підставі дій споживача - споживання електричної енергії (акцепт договору) без договору з іншим електропостачальником. У такому разі договір вважається укладеним (момент укладення договору) з постачальником "останньої надії" у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.

Відповідно до положень пункту 4.12 розділу IV ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" у частині оплати вартості поставленої електричної енергії, з огляду на що позивач просить суд стягнути 379 761,03 грн пені, 350 558,49 грн інфляційних втрат та 383 578,70 грн 15% річних, нарахованих за загальний період прострочення з 19.03.2021 по 31.08.2023.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За загальним правилом, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 205 Цивільного кодексу України передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (надалі - Правила/ПРРЕЕ).

Відповідно до частини1 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з частиною 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Судом встановлено, що на виконання зазначеного Договору Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії відповідачем, за даними отриманими від оператора системи розподілу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", на підставі Звітів про фактичне споживання електричної енергії відповідачу було виставлено:

- рахунок № 90/01/002/14869 від 17.03.2021 та акт № 009024 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 69 390 кВт.*год. та по 2 класу - 255 343 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 1 282 608,50 грн (з ПДВ), який було отримано відповідачем Укрпоштою 28.03.2021;

- рахунок № 90/02/002/14758 від 10.03.2021 та акт № 008938 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 44 603 кВт.*год., в тому послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 180 437,69 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/02/002/17266 від 24.03.2021 та акт № 011446 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 201 491 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 737 232,19 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано Відповідачем Укрпоштою 05.04.2021;

- рахунок № 90/03/К02/20606 від 13.08.2021 та корегувальний акт 014273/К до акту 011446 від 28.02.2021 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2021р. від 31 липня 2021 року, обсяг споживання електричної по 2 класу напруги - 162 281 кВт.*год., на загальну суму 593 767,35 грн з відповідачем;

- рахунок № 90/0002/15380 від 16.03.2021 та акт № 009817 від 28.02.2021, обсяг споживання електричної по 2 класу - 50 202 кВт.год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 209 186,92 грн, який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 02.04.2021;

- рахунок № 90/05/002/14652 від 10.03.2021 та акт № 008832 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 53 732 кВт.*год., в тому послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 228 199,38 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/06/002/17114 від 22.03.2021 та акт № 011293 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 431 690 кВт.*год., по 2 класу - 32 652 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 1 500 768,20 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.04.2021;

- рахунок № 90/07/002/16247 від 19.03.2021 та акт № 010427 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 36 701 кВт.*год., в тому послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 140 713,84 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та?було отримано відповідачем Укрпоштою 02.04.2021;

- рахунок № 90/08/002/15732 від 16.03.2021 та акт № 009152 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.202 , обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 77 025 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 251 911,50 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 31.03.2021;

- рахунок № 90/09/002/16387 від 19.03.2021 та акт № 010567 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 250 616 кВт.*год., по 2 класу - 126 157 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 1 229 157,76 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 19.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 05.04.2021;

- рахунок № 90/10/002/14718 від 10.03.2021 та акт № 008898 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 128 854 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 545 939,96 грн. (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/11/002/14854 від 12.03.2021 та акт № 009042 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 30 094 кВт.*год., по 2 класу - 113 713 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 541 130,02 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 05.04.2021;

- рахунок № 90/13/002/15991 від 24.03.2021 та акт № 010171 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 86 868 кВт.*год., по 2 класу - 83 624 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 584 415,10 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 05.04.2021;

- рахунок № 90/14/002/15222 від 16.03.2021 та акт № 009658 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 292 502 кВт.*год., по 2 класу - 462 962 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 2 688 485,72 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 02.04.2021;

- рахунок № 90/15/002/16656 від 19.03.2021 та акт № 010836 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 605 303 кВт.*год., по 2 класу - 228 984 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 2 824 799,95 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 12.04.2021;

- рахунок № 90/15/002/15870 від 17.03.2021 та акт № 010050 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 17 836 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 70 145,99 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 02.04.2021;

- рахунок № 90/17/002/14704 від 10.03.2021 та акт № 008884 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 105 476 кВт.*год., по 2 класу - 54 069 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 550 640,22 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 11.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/18/002/16821 від 22.03.2021 та акт № 011000 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 174 648 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 746 704,03 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 р. та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.04.2021;

- рахунок № 90/19/002/15089 від 15.03.2021 та акт № 009526 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 107 164 кВт.*год., по 2 класу - 236 734 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 1 226 994,80 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/20/002/17447 від 24.03.2021 та акт № 011627 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 18 325 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 74 326,42 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.04.2021;

- рахунок № 90/21/002/14897 від 15.03.2021 та акт № 009334 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 39 759 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 165 679,57 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/22/002/17161 від 22.03.2021 та акт № 011340 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 81 178 кВт.*год., по 2 класу - 102 744 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 642 931,40 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 12.04.2021;

- рахунок № 90/23/002/15769 від 17.03.2021 та акт № 009949 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 25 209 кВт.*год., по 2 класу - 10 348 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 115 924,64 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 31.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 31.03.2021;

- рахунок № 90/24/002/15485 від 16.03.2021 та акт 009922 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 13 589 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 57 723,47 грн. (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/28/002/14585 від 05.03.2021 та акт № 008766 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021 споживання електричної енергії по 2 класу - 3 374 кВт.*год., в тому послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 15 626,06 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/29/002/14819 від 12.03.2021 та акт № 008999 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 1 класу - 792 кВт.*год., по 2 класу - кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 52 676,98 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 05.04.2021;

- рахунок № 90/30/002/15120 від 16.03.2021 та акт 009557 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу -1 512 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 5 644,66 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 29.03.2021;

- рахунок № 90/34/002/14606 від 09.03.2021 та акт № 008786 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2021, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу - 199 715 кВт.*год., в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, на загальну суму 921 995,48 грн (з ПДВ), який було направлено відповідачу на електронну пошту 29.03.2021 та було отримано відповідачем Укрпоштою 28.03.2021.

Відповідно до наявної в матеріалах справи банківської виписки з рахунку позивача АТ "Ощадбанк" за 28.05.2021, всі виставлені рахунки за спожиту електричну енергію оплачені відповідачем у повному обсязі на загальну суму 17 507 161,13 грн.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень пункту 4.14 розділу IV ПРРЕЕ платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам, зокрема електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Датою отримання платіжного документа вважається, зокрема, дата вручення, що підтверджується підписом одержувача (споживача або його уповноваженої особи), а також дата отримання іншими засобами комунікації (електронною поштою, факсимільним зв`язком тощо) чи в інший спосіб з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу та комерційною пропозицією та/або договором споживача на розподіл (передачу) електричної енергії.

Положеннями пункту 4.3. Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є Додатком 1 до Договору встановлено, що рахунки вважаються отриманими Споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним) або із застосуванням послуг пошти на адресу Споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС Постачальнику.

Датою отримання таких рахунків буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача на рахунку або супровідному листі, та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим або цінним листом).

Відповідно до пункту 16.1 Комерційної пропозиції інформування Споживача, з яким укладено Договір, про зміни в умовах Договору, про закінчення терміну його дії, зміну цін, надсилання рахунків на оплату (із вкладенням сканованої копії рахунку у форматі PDF), попереджень про припинення постачання електричної енергії (із вкладенням сканованої копії попередження у форматі PDF) також може здійснюватися шляхом надсилання інформації/документів засобами електронного зв`язку на електронну адресу Споживача.

Вищевказані рахунки та акти були надіслані за адресою місцезнаходження споживача, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень, а тому відповідно до положень пункту 4.14 ПРРЕЕ, пунктів 4.3, 16.1 та 16.2 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є Додатком 1 до Договору, вважаються врученими відповідачу належним чином.

Умовами Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019, встановлено обов`язок сплати споживачем 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

У разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Ця норма не застосовується до акцептування умов Договору, порядок якого визначений пунктом 7.1 цієї комерційної пропозиції.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до пункту 4.2 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є Додатком 1 до Договору - остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ,

Положеннями пункту 4.4. Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 встановлено, що Акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до Акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Відповідно до пункту 5.10 глави 5 Договору про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії" та положень Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019, оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до «Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є Додатком 1 до Договору, а саме положеннями розділу 7 "Додаткові зобов`язання Споживача", було встановлено збільшення розміру процентів до 15% річних.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пункту 6.1 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даної комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (абзац 1 пункту 13.1 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019).

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені, процентів річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Перевіривши розрахунки 15 % річних, інфляційних втрат та пені, судом встановлено, що розрахунки здійснено вірно, визначені позивачем періоди нарахування та база нарахування є обґрунтованими, а відтак, вимоги про стягнення 379 761,03 грн пені, 350 558,49 грн інфляційних втрат та 383 578,70 грн 15% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт визначає необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньої кількості доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу (постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №923/875/19, від 16.07.2021 у справі №916/2620/20, від 16.09.2021 у справі №910/12930/18).

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що вона покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Надані позивачем докази направлення на адресу відповідача рахунків та актів, та докази їх отримання останнім з урахуванням факту підписання відповідачем актів купівлі-продажу електроенергії, є більш вірогідними в порівнянні з твердженнями відповідача щодо неотримання останнім рахунків та актів, з якими умови договору пов`язують порядок оплати спожитої електроенергії.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, місто Київ, проспект Гузара Любомира, будинок 44, ідентифікаційний код 42795490) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85, ідентифікаційний код 19480600) 379 761 (триста сімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят одна) грн 03 коп. пені, 350 558 (триста п`ятдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн 49 коп. інфляційних втрат та 383 578 (триста вісімдесят три тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн 70 коп. 15 % річних, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 16 708 (шістнадцять тисяч сімсот вісім) грн 47 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.04.2024

Суддя І.О. Андреїшина