ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Справа № 902/1128/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Вінницької міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17 (суддя Матвійчук В.В., повний текст рішення складено 18.05.2018)

за позовом Вінницької міської ради

до Стрижавської селищної ради

до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1

про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним акту

за участю представників сторін:

позивача (заявника) - ОСОБА_2 ;

відповідача - 1 - не з`явився;

відповідача - 2 - не з`явився;

третьої особи - ОСОБА_3 ;

ВСТАНОВИВ:

Вінницька міська рада (далі - позивач, міська рада) звернулася до Господарського суду Вінницької області із позовом до Стрижавської селищної ради (далі - відповідач-1, селищна рада) та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач-2, ГУ Держгеокадастру), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Стрижавської селищної ради № 11 від 20.12.2001 "Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності" в частині передачі земельної частки (паю) та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю площею 1,96 га розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_4 (далі - оскаржуване рішення);

- визнати недійсним Державний акт на право власності на землю площею 1,96 га, серія І-ВН № 044446 від 20.03.2002, виданий Стрижавською селищною радою ОСОБА_4 , зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 455 (далі - Державний акт).

Позовні вимоги з посиланням на положення ст. 19 Конституції України, ст. ст. 21, 236, 257 ЦК України, ст. ст. 24, 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" обґрунтовані тим, що селищна рада не вправі була приймати рішення про передачу земельної частки (паю) та видавати державний акт на право власності на земельну ділянку померлій особі - ОСОБА_4 , тобто особі, правоздатність якої припинилась у зв`язку зі смертю.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17 позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 20.12.2001 "Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності" в частині передачі земельної частки (паю) та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю площею 1,96 га розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_4 . Визнано недійсним Державний акт на право власності на землю площею 1,96 га, серія І-ВН № 044446 від 20.03.2002, виданий Стрижавською селищною радою ОСОБА_4 , зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 455. В позові до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 не є особою, яка має право на земельну частку (пай) в КСП "Батьківщина", а селищна рада не вправі була приймати рішення про передачу земельної частки (паю) та видавати державний акт на право власності на земельну ділянку померлій особі - ОСОБА_4 , тобто особі, правоздатність якої припинилась у зв`язку зі смертю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, особа,яка не приймала участі у справі ОСОБА_1 (далі - апелянт, скаржник, ОСОБА_1 ) звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати дане рішення суду, прийняти нове, яким відмовити в позові.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 ОСОБА_1 було поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду, зупинено дію рішення суду в порядку ч. 5 ст. 262 ГПК України, відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.05.2023 о 14:30 год.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 залучено до участі у справі № 902/1128/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 .

Постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 скасовано в частині задоволення позову про визнання недійсним та скасування рішення Стрижавської селищної ради № 11 від 20.12.2001 та визнання недійсним Акту на право власності на землю площею 1,96 га, серія І-ВН № 044446 від 20.03.2002 та покладених на відповідача витрат зі сплати судового збору. Прийнято в цій частині нове рішення, яким в позові відмовлено повністю. В решті рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17 залишено без змін. Стягнуто з Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 4 800 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла заява Вінницької міської ради (далі - заявник, відповідач, Міська рада) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17.

Обгрунтовуючи вимоги заяви, відповідач посилається на те, що прийняття 26.01.2023 Вінницьким апеляційним судом постанови у справі № 127/10973/22, стало правовою підставою для прийняття Північно - західним апеляційним господарським судом рішення у справі №902/1128/17. В подальшому, за результатами розгляду Верховним Судом касаційної скарги Вінницької міської ради на постанову Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі №127/10973/22, судом касаційної інстанції прийнято постанову від 17.01.2024, якою касаційну скаргу Вінницької міської ради було задоволено частково, постанову Вінницького апеляційного суду від 26.01.023 скасовано, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2022 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Заявник посилається на правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 17.01.2024 у справі № 127/10973/22, в якій касаційний суд зазначив наступне: 25.01.1996 КСП "Батьківщина" Стрижавською селищною радою народних депутатів виданий Державний акт на право колективної власності на землю. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до видачі цього акта. За змістом ст. 9 ЦК Української РСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Враховуючи те, що на час видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП "Батьківщина" Буценко М.М. не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки її членство в цьому підприємстві припинилось у зв`язку зі смертю, вона не могла набути право на відповідну частку земельної ділянки, незважаючи на включення її в 1997 році до списку осіб, що мають право на земельний пай. Таким чином, оскільки за життя ОСОБА_4 не набула права на земельну частку (пай), відповідно таке право не може бути об`єктом спадкування.

З огляду на викладене, заявник вказує про те, що суд апеляційної інстанції у постанові від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17 дійшов невірного тлумачення правового висновку Верховного Суду у справі № 7171/641/18, вважаючи, що саме із моменту передачі землі в колективну власність КСП "Батьківщина", яке відбулося 25.05.1995 на підставі рішення Стрижавської селищної ради, ОСОБА_4 , яка являлася членом даного КСП, за життя набула право на земельну частку (пай) у колективній власності КСП "Батьківщина" площею 1, 96 га.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 відкрито провадження за заявою Вінницької міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі №902/1128/17. Призначено до розгляду заяву у судовому засіданні на 03.04.2024 о 14:30 год.

ОСОБА_1 надіслала до суду відзив на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17, в якому зазначає, що постанова Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023, на факт скасування якої посилається заявник, не була єдиною підставою для ухвалення постанови Північно - західним апеляційним господарським судом від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17. Із тексту самої постанови від 17.05.2023 вбачається, що суд ухвалив її в результаті дослідження та оцінки ряду доказів по справі. В даному випадку преюдиційного зв`язку судових рішень (постанови Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 та постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023) не було.

Апеляційний господарський суд у справі № 902/1128/17 встановив факти, які лягли в основу судового рішення не з постанови Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 по справі № 127/10973/22, а в результаті дослідження та оцінки ряду доказів по справі, які суд безпосередньо дослідив в судовому засіданні. Той факт, що з аналогічними за змістом правовими висновками Вінницького апеляційного суду по справі № 127/10973/22, наведеними в постанові від 26.01.2023 (про те, що право на земельну частку увійшло до складу прийнятої спадщини) в подальшому не погодився Верховний Суд, який у постанові від 17.01.2024 дійшов протилежних висновків, не є нововиявленою обставиною в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України, оскільки в даних судових рішеннях мова іде саме про правову оцінку встановлених обставин і фактів, які самостійно були встановлені апеляційним господарським судом, а не про самі ці факти.

Із урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вважає, що доводи заяви міської ради фактично зводяться не до перегляду постанови за нововиявленими обставинами, а до переоцінки правових висновків суду апеляційного господарського суду, наведених у даній постанові із урахуванням тих висновків, до яких дійшов Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 по іншій справі.

В судовому засіданні 03.04.2024 представник Вінницької міської ради підтримав доводи заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду, просить її задоволити.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив доводи заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду, просить відмовити в її задоволенні.

Надаючи правову оцінку заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17, суд зазначає наступне.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері господарського судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою стадією судового процесу (факультативна стадія), під час якої суд, що ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі, або осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки у зв`язку з виявленням істотних обставин, що існували, але не були їм відомі на час вирішення справи.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вже за своєю природою передбачає конфлікт між принципом "правової визначеності" та "правом на справедливий суд", але останній (з урахуванням того ж принципу "правової визначеності", в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.

Законодавство, в тому числі і ГПК України, не містить визначення поняття "нововиявлені обставини", проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які передбачені нормами права і тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин; які мають істотне значення для вирішення справи по суті; існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам господарського процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення ніж те, яке було прийняте). Близька за змістом правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2021 у справі № 9901/424/18, від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Таким чином, перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених ГПК України, та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених ГПК України.

Прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 320 ГПК України).

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, тобто те, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту. Разом з тим, підстава позову - це ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги. Фактичні обставини, викладені позивачем в позовній заяві, згодом в процесі розгляду справи набувають форму доказів, які можуть оскаржуватися відповідачем. Підставою позову виступають також і правові норми, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

Окрім того, під час вирішення питань щодо правової природи юридичних фактів як нововиявлених обставин та їх істотності необхідно керуватися правилами статті 86 ГПК України.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18 також зазначала, що вирішуючи питання про скасування судового рішення за підстав, визначених п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України (п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України), суд повинен виходити саме з преюдиційного зв`язку судових рішень. Разом з тим слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього.

Звернувшись до суду із заявою про скасування постанови суду від 17.05.2023 у справі №902/1128/17 за нововиявленими обставинами, заявник посилається на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України та як на нововиявлену обставину вказує прийняття Верховним Судом постанови від 17.01.2024, якою скасовано постанову Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22, яка була підставою для прийняття Північно - західним апеляційним господарським судом постанови від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом позову у справі № 902/1128/17 є вимоги Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Стрижавської селищної ради № 11 від 20.12.2001 в частині передачі земельної частки (паю) та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю площею 1,96 га розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_4 та визнання недійсним Державного акту на право власності на землю площею 1,96 га, серія І-ВН№044446 від 20.03.2002, виданого Стрижавською селищною радою Буценко М.М., зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 455.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що селищна рада не вправі була приймати рішення про передачу земельної частки (паю) та видавати державний акт на право власності на земельну ділянку померлій особі - ОСОБА_4 , тобто особі, правоздатність якої припинилась у зв`язку зі смертю.

Разом з тим, суд вказує, що ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у справі, звертаючись із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018, обгрунтовувала свої доводи тим, що передача землі в колективну власність відбулася за життя ОСОБА_4 , а всі подальші події і рішення загальних зборів КСП про включення її до списків і розпорядження РДА про видачу сертифіката на її ім`я, і в подальшому рішення про видачу на її ім`я державного акту на право приватної власності на землю лише підтверджували існування права, яке виникло за життя ОСОБА_4 , тому дане право могло бути успадковано її сином ОСОБА_5 , а після його смерті - ОСОБА_1

ОСОБА_1 в апеляційні скарзі посилалася на обставини, встановлені у постанові Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22, яка набрала законної сили, та якою було визнано за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,51 га в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості) в землях, які перебували в колективній власності КСП "Батьківщина" в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який, в свою чергу, успадкував це право після смерті ОСОБА_4 .

В той же час, приймаючи постанову від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків: "Саме із моменту передачі землі в колективну власність КСП "Батьківщина", яке відбулося 25.05.1995 на підставі рішення Стрижавської селищної ради, ОСОБА_4 , яка являлася членом даного КСП, за життя набула право на земельну частку (пай) у колективній власності КСП "Батьківщина" площею 1, 96 га. Суд, в даному випадку, встановив, що передача землі в колективну власність КСП "Батьківщина" відбулося за життя ОСОБА_4 , а всі подальші події і рішення загальних зборів КСП про включення її до списків і розпорядження РДА про видачу сертифіката на її ім`я, і в подальшому рішення про видачу на її ім`я державного акту на право приватної власності на землю лише підтверджували існування права, яке виникло за життя ОСОБА_4 .

Також суд вказав, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула право на земельну частку (пай), площею 1,96 га в землях, що перебували у колективній власності КСП "Батьківщина", відповідно це право було успадковане ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак увійшло до спадкової маси, яку після його смерті прийняла ОСОБА_1 .

До такого ж висновку дійшов суд у своїй постанові від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22, яка набрала законної сили, а обставини, які в ній встановлені не підлягають повторному доказуванню в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування рішення Стрижавської селищної ради № 11 від 20.12.2001 в частині передачі земельної частки (паю) та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю площею 1,96 га розташованої на території Стрижавської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_4 та визнання недійсним Державного акту на право власності на землю площею 1,96 га, серія І-ВН № 044446 від 20.03.2002 з підстав, наведених позивачем у позовній заяві".

Колегія суддів зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд у постанові від 17.05.2023 по справі № 902/1128/17 в тому числі вказав, що до такого ж висновку дійшов суд у своїй постанові від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22, яка набрала законної сили, а обставини, які в ній встановлені не підлягали повторному доказуванню в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України, що вбачається із змісту самої постанови.

Отже, вказане свідчить про те, що суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову від 17.05.2023 по справі № 902/1128/17, фактично виходив із обставин, встановлених судом у постанові від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22, яка набрала законної сили та не була скасована, не посилаючись прямо на неї.

Разом з тим, Верховний Суд, розглядаючи спір у справі № 127/10973/22 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання за нею права на земельну частку (пай), розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП "Батьківщина" й на цей час перебувають на території Вінницької міської ради, в порядку спадкування за законом після смерті 10.04.2003 ОСОБА_5 , своєю постановою від 17.01.2024 скасував постанову Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2022 про відмову в позові змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Суд касаційної інстанції, при розгляді справи № 127/10973/22, встановив наступне:

"25.01.1996 КСП "Батьківщина" Стрижавською селищною радою народних депутатів виданий державний акт на право колективної власності на землю. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до видачі цього акта.

За змістом ст. 9 ЦК Української РСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю.

Враховуючи те, що на час видачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП "Батьківщина" Буценко М.М. не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки її членство в цьому підприємстві припинилось у зв`язку зі смертю, вона не могла набути право на відповідну частку земельної ділянки, незважаючи на включення її в 1997 році до списку осіб, що мають право на земельний пай.

Подібні висновки Верховний Суд зробив, зокрема, у постановах від 12.09.2018 у справі №183/2548/15, від 11.07.2019 у справі № 190/1605/18, від 29.03.2023 у справі № 532/2064/21, у яких зазначено, що право на земельну частку (пай) виникає не з часу включення членів колективного сільськогосподарського підприємства до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, а з моменту передачі землі у колективну власність конкретному колективному сільськогосподарському підприємству, членом якого вони є, на підставі державного акта на право колективної власності на землю.

Факт внесення спадкодавця до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства лише вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки. З огляду на правові підстави набуття такої земельної частки (паю) у приватну власність, неможливим є наділення особи цим правом після її смерті.

Таким чином, оскільки за життя ОСОБА_4 не набула права на земельну частку (пай), відповідно таке право не може бути об`єктом спадкування, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в позові, але помилився щодо мотивів такої відмови".

Отже, Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 у справі № 127/10973/22 встановив обставини того, що на час видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП "Батьківщина", ОСОБА_4 не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки її членство в цьому підприємстві припинилось у зв`язку зі смертю, а тому вона не могла набути право на відповідну частку земельної ділянки, незважаючи на включення її в 1997 році до списку осіб, що мають право на земельний пай. А відтак, оскільки за життя ОСОБА_4 не набула права на земельну частку (пай), відповідно таке право не може бути об`єктом спадкування, що стало підставою для відмови у позові ОСОБА_1 у справі №127/10973/22.

Із урахуванням викладеного, суд вказує, що обставини, встановлені у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 127/10973/22 існували на момент ухвалення Північно - західним апеляційним господарським судом постанови від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17, яка є предметом перегляду за заявою Вінницької міської ради, однак стали відомі лише після прийняття даної постанови 17.01.2024.

Суд звертає увагу на існування юридичного факту на час розгляду справи, який не був і не міг бути відомий на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, котре заявник просить переглянути, а також істотність даних обставин для розгляду справи (врахування яких судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Із урахуванням встановлених судом вище обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 (із урахуванням ухвали від 29.05.2023 про виправлення описки) у справі № 902/1128/17 слід скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним та скасування рішення Стрижавської селищної ради № 11 від 20.12.2001, визнання недійсним Акту на право власності на землю площею 1,96 га, серія І-ВН № 044446 від 20.03.2002 та покладених на відповідача витрат зі сплати судового збору.

В той же час, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у справі № 902/1128/17, звертаючись із апеляційною скаргою на рішення суду, повинна довести, що рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17 прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 17 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Таким чином, положеннями господарського процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з наведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

З огляду на те, що на ОСОБА_4 за життя не набула права на земельну частку (пай) в КСП "Батьківщина", оскільки її членство в цьому підприємстві припинилось у зв`язку зі смертю, а право на земельну частку (пай) не могло бути об`єктом спадкування, тому, із урахуванням предмету та підстав позову у справі № 902/1128/17, рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018, ніяким чином не стосується прав, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 як спадкоємця земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом.

Згідно п. 3. ч. 3 ст. 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Отже, беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17.

Щодо ухвали суду від 17.05.2023, якою залучено до участі у справі № 902/1128/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 , яка набрала законної сили та є чинною, то суд вказує, що залучаючи її до участі у справі, суд послався на постанову Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі №127/10973/22. Разом з тим, в подальшому постанова Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22 була скасована Верховним Судом, який встановив обставини того, що ОСОБА_4 не набула права на земельну частку (пай) в КСП "Батьківщина", а право на земельну частку (пай) не може бути об`єктом спадкування.

На думку суду, наявність даної ухвали суду із урахуванням обставин скасування постанови від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22, не підтверджує того, що рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018, стосується прав, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 як спадкоємця земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом.

Щодо посилань представника ОСОБА_1 на зміст постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17, в якій вказується, що залучення судом апеляційної інстанції до участі у справі ОСОБА_1 , про права та (або) інтереси якої прийнято рішення у справі, є підставою для скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17 на підставі п. 4 ч. 2 ст. 277 ГПК України, то суд вказує, що вони були зроблені судом із урахуванням обставин, встановлених у постанові Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22, яка набрала на той час законної сили, а обставини, які в ній встановлені не підлягали повторному доказуванню в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України. Однак, в подальшому постанова Вінницького апеляційного суду від 26.01.2023 у справі № 127/10973/22 була скасована Верховним Судом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне заяву Вінницької міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду задоволити частково, постанову суду від 17.05.2023 (із урахуванням ухвали від 29.05.2023 про виправлення описки) у даній справі скасувати в частині відмови в задоволенні позову та покладених на відповідача витрат зі сплати судового збору, прийняти рішення, яким провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17, закрити.

Судовий збір за розгляд заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови покладається на ОСОБА_1 на підставі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 282, 283, 284, 288, 320 - 325 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Вінницької міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 у справі № 902/1128/17 задоволити частково.

2. Постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 (із урахуванням ухвали Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 про виправлення описки) у справі № 902/1128/17 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним та скасування рішення Стрижавської селищної ради № 11 від 20.12.2001 та визнання недійсним Акту на право власності на землю площею 1,96 га, серія І-ВН № 044446 від 20.03.2002 та покладених на відповідача витрат зі сплати судового збору.

Прийняти рішення, яким провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.05.2018 у справі № 902/1128/17, закрити.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Вінницької міської ради (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59, ) 7 200 грн витрат зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду.

4. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Вінницької області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2024

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.