РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.04.2024Справа № 910/19453/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1

до Концерну " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в особі філії "ІНФОРМАЦІЯ_3"

про стягнення 19 803,76 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_2" в особі філії "ІНФОРМАЦІЯ_3" про стягнення 19803,76 грн, з яких 19566,28 грн заборгованості, 216,57 грн пені, 20,91 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання філією "ІНФОРМАЦІЯ_3" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_2" умов договору № 372/33/ВТ-2020 від 01.11.2020 в частині оплати наданих послуг у встановлених договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2023 відкрито провадження у справі № 910/19453/23 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено сторонам строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, ухвала суду від 27.12.2023 була отримана позивачем та відповідачем 27.12.2023 в електронних кабінетах.

Крім того, ухвалу суду від 27.12.2023 опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.11.2020 між Філією "ІНФОРМАЦІЯ_3" Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_2" (далі - споживач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаїв (далі - постачальник) укладено договір про надання послуг з теплопостачання № 372/33/ВТ-2020, відповідно до умов якого постачальник зобов`язаний передати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язаний прийняти отриману теплову енергію та оплатити її на умовах даного договору постачальнику.

Згідно з п. 2.2. договору (в редакції додаткової угоди № 1) розрахунки споживачем по даному договору здійснюються в безготівковій формі щомісячно протягом опалювального періоду на підставі наданих постачальником рахунків, які сформовані за здійсненими постачальником розрахунками, що містяться в додатку № 1 та додатку № 2, додатку № 3 (вступає в силу в разі виходу з ладу лічильника) та додатку № 4 до договору, на підставі показів лічильника для будівлі НОМЕР_3 (в/ч НОМЕР_1 ), шляхом перерахування відповідної суми з ПДВ на поточний рахунок постачальника до 15 числа місяця наступного за звітним. Постачальник в останній робочий день звітного місяця надає споживачу акти про використану теплову енергію у двох примірниках, один з яких споживач повертає постачальнику з підписом уповноваженої особи. Оплата за спожиту теплову енергію здійснюється на підставі рахунків, наданих постачальником в останній робочий день звітного місяця.

Відповідно до п. 2.3. договору за наявності приладів обліку теплової енергії розрахунки здійснюються згідно з показаннями пропорційно опалювальній площі за тарифом на теплову енергію, що встановлений рішенням Миколаївської міської ради для Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв.

Відповідно до п. 5.2.1. договору у разі внесення платежів, передбачених п. 2.2. цього договору, з порушенням термінів споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань, а також три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня від суми заборгованості за весь час прострочення, включаючи день фактичної оплати.

Цей договір діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного їх завершення та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору не буде заявлено однією зі сторін про перегляд його умов (п. 6.5. договору).

Так, як встановлено судом під час розгляду даної справи, позивачем 27.11.2023 відповідно до супровідного листа № 2932 від 14.11.2023 направлено філії відповідача рахунки та акти послуг з передачі теплової енергії за період листопад 2022 року - березень 2023 року, що підтверджується описом вкладання № 197 та списком згрупованих поштових відправлень.

Вказані акти приймання-передачі теплової енергії не підписані відповідачем як споживачем.

Так, як встановлено судом, поштове відправлення за № 197, в якому направлено рахунки та акти 05.12.2023, повернуто за зворотною адресою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до направлених рахунків та актів філією відповідача спожито теплову енергію, в листопаді 2022 року на суму 6 943,82 грн, грудні 2022 року на суму 1 533,70 грн, січні 2023 року на суму 1 205,89 грн, лютому 2023 року на суму 9078,30 грн та березні 2023 року з 01 по 24.03.2023 на суму 3 544,16 грн, тобто на загальну суму 22 305,87 грн.

При цьому, як вбачається з надано позивачем розрахунку суми заборгованості, 01.03.2023 відповідачем здійснено часткову оплату теплової енергії в розмірі 2 739,59 грн, у зв`язку з чим позивач вказує, що заборгованість відповідача за поставлену теплову енергію складає 19 566,28 грн (22 305,87 - 2 739,59).

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 216,57 грн пені, 20,91 грн 3% річних та 0,00 грн втрат від інфляції, що нараховані за період з 08.12.2023 по 20.12.2023.

Розглянувши надані сторонами докази, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до положень ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з теплопостачання №372/33/ВТ-2020 від 01.11.2022, відповідно до якого позивач зобов`язався передати відповідачу теплову енергію, а останній зобов`язався прийняти отриману теплову енергію та оплатити її на умовах даного договору постачальнику.

Так, частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п. 2.2. договору розрахунки споживачем по даному договору здійснюються в безготівковій формі щомісячно протягом опалювального періоду на підставі наданих постачальником рахунків, які сформовані за здійсненими постачальником розрахунками, що містяться в додатку № 1 та додатку № 2, додатку № 3 (вступає в силу в разі виходу з ладу лічильника) та додатку № 4 до договору, на підставі показів лічильника для будівлі НОМЕР_3 (в/ч НОМЕР_1 ) шляхом перерахування відповідної суми з ПДВ на поточний рахунок постачальника до 15 числа місяця наступного за звітним. Постачальник в останній робочий день звітного місяця надає споживачу акти про використану теплову енергію у двох примірниках, один з яких споживач повертає постачальнику з підписом уповноваженої особи. Оплата за спожиту теплову енергію здійснюється на підставі рахунків наданих постачальником в останній робочий день звітного місяця.

Судом враховано, що рахунки та акти направлені позивачем відповідачу та з 22.11.2023 знаходилось в поштовому відділенні, проте поштове відправлення № 197 не отримано відповідачем та 05.12.2023 повернуто за зворотною адресою «за закінчення терміну зберігання».

Під час розгляду даної справи відповідачем на надано суду доказів сплати заборгованості за отриману теплову енергію в розмірі 19 566,28 грн, у зв`язку з чим суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 20,91 грн 3% річних нарахованих за період з 08.12.2023 по 20.12.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд вважає його арифметично вірним та виконаним відповідно до норм укладеного між сторонами договору та чинного законодавства, а відтак вимога про стягнення з відповідача 20,91 грн 3% річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 216,57 грн, нарахованої за період з 08.12.2023 по 20.12.2023.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Як визначено ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу ч. 2, ч. 3 вказаної норми штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.2.1. договору у разі внесення платежів, передбачених п. 2.2. цього договору, з порушенням термінів, споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань, а також три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня від суми заборгованості за весь час прострочення, включаючи день фактичної оплати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що такий розрахунок виконано арифметично вірно, відповідно до умов чинного законодавства та умов договору, а відтак, вимога про стягнення з відповідача пені в розмір 216,57 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача в розмірі 2 684,00 грн

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Концерну "ІНФОРМАЦІЯ_2" (АДРЕСА_2) в особі філії "ІНФОРМАЦІЯ_3" (АДРЕСА_3) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 19 566,28 грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят шість грн 28 коп.) боргу, 20,91 грн (двадцять грн 91 коп.) 3% річних, 216,57 грн (двісті шістнадцять грн 57 коп.) пені, 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 11.04.2024

Суддя О.Г. Удалова