ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. Справа№ 914/2780/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

секретар судового засіданні: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 27.02.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Львівської митниці

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 22.11.2023 (повний текст складено 27.11.2023)

у справі № 914/2780/23 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Львівської митниці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум"

про визнання повідомлення недійсним, договору дійсним,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Львівська митниця звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергум» про визнання недійсним повідомлення про дострокове припинення договору №24-23 про постачання електричної енергії споживачу від 08.02.2023 року з 05.09.2023 та відновлення дії вищезазначеного договору з 05.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02.10.2023.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 задоволено клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю та передано справу №914/2780/23 за позовом Львівської митниці до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергум» про визнання недійсним повідомлення про дострокове припинення договору №24-23 про постачання електричної енергії споживачу та відновлення дії договору, за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2023 прийнято справу №914/2780/23 до розгляду та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.11.2023.

У подальшому ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №914/2780/23 провадження у справі закрито.

Ухвала з посиланням на положення пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що судове провадження у господарському суді відкрите за позовом особи, яка не може бути стороною в судовому процесі.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Львівська митниця звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Львівська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби, має повноваження для звернення з позовом до господарського суду.

Заперечуючи проти вимог апеляційних скарг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергум» подало відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, наголошуючи на законності і обґрунтованості висновків суду першої інстанції.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів: Михальської Ю.Б., Іоннікової І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №914/2780/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної Львівської митниці на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 у справі №914/2780/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

21.12.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №914/2780/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 апеляційну скаргу у справі № 914/2780/23 залишено без руху, апелянту надано строк для усунення недоліків у вигляді сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

04.01.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від апелянта на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 у справі № 914/2780/023 надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з додатком, а саме платіжною інструкцією № 2043 від 25.12.2023 про сплату судового збору у розмірі 2147,20 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 у справі № 914/2780/23; судове засідання у справі № 914/2780/23 призначено до розгляду на 23.01.2024 о 15:00 год. в режимі відеоконференції.

Водночас, 23.01.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку оголошенням повітряної тривоги в місті Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 призначено розгляд справи № 914/2780/23 на 13.02.2024 о 11:40 год. в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.02.2024 до 12:20 год.

В судове засідання 27.02.2024 з`явились представники сторін, надали свої пояснення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

У вересні 2023 року Львівська митниця звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергум» про визнання недійсним повідомлення про дострокове припинення договору №24-23 про постачання електричної енергії споживачу від 08.02.2023 року з 05.09.2023 та відновлення дії вищезазначеного договору з 05.09.2023.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 задоволено клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю та передано справу №914/2780/23 за позовом Львівської митниці до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергум» про визнання недійсним повідомлення про дострокове припинення договору №24-23 про постачання електричної енергії споживачу та відновлення дії договору, за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2023 прийнято справу №914/2780/23 до розгляду та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.11.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №914/2780/23 провадження у справі закрито.

Судом першої інстанції встановлено, що позовна заява подана Львівською митницею (не юридична особа) як відокремленим підрозділом Державної митної служби України (юридична особа) не від імені останньої, а від свого власного імені. За змістом позовної заяви позивач звернувся в суд не як державний орган на виконання делегованих йому повноважень, а на захист прав споживача електричної енергії за договором про постачання електричної енергії споживачу № 24-23 від 8 лютого 2023 р., яким є Державна митна служба України, тобто учасника цивільно-правових відносин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що судове провадження у господарському суді відкрите за позовом особи, яка не може бути стороною в судовому процесі.

Недотримання заявником правила про суб`єктну юрисдикцію господарських судів виключає можливість вирішення такого спору в порядку господарського судочинства.

З наведеного суд першої інстанцій дійшов до висновку про те, що провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України слід закрити.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з наступних підстав.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У контексті завдань господарського судочинства (статті 2, 4 ГПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів позивача.

Підстави закриття провадження у справі визначені у статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 ГПК України.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, до господарського суду із позовом звернулась Львівська митниця до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергум», просила визнати недійсним повідомлення про дострокове припинення договору №24-23 про постачання електричної енергії споживачу від 08.02.2023 з 05.09.2023 та відновлення дії вищезазначеного договору з 05.09.2023.

Так, частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Законом України "Про центральні органи виконавчої влади" передбачено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись як юридичні особи та без статусу юридичної особи.

Згідно з положеннями частини 2 статті 21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, визначені частиною першою цієї статті, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади, можуть мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.

Положення про територіальний орган як відокремлений підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, положення про територіальний орган як відокремлений підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, затверджуються керівником відповідного центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність такого центрального органу виконавчої влади (частина 3 статті 21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади").

Пунктом 1 Положення про Держмитслужбу передбачено, що Державна митна служба України (надалі - Держмитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів.

Держмитслужба реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Пунктом 7 Положення про Держмитслужбу передбачено, що Держмитслужба здійснює повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Пунктом 1 Положення про Львівську митницю передбачено, що Львівська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також реалізацію делегованих повноважень Держмитслужби як її відокремлений підрозділ.

Зоною діяльності Львівської митниці є територія Львівської області, Україна.

Підпунктами 21, 22 пункту 5 Положення про Львівську митницю передбачено, що Львівська митниця з метою виконання повноважень, зокрема:

- бере участь у судових справах та судових процесах (у порядку самопредставництва) через начальника Львівської митниці, а також без окремого доручення начальника Львівської митниці через його заступників та посадових осіб самостійних структурних підрозділів Львівської митниці, відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів Львівської митниці в судах без окремого доручення начальника Львівської митниці;

- представляє свої інтереси та інтереси Держмитслужби в усіх без виключення судах (місцевих (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); апеляційних (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); Верховному Суді (Великі Палаті Верховного Суду, Касаційному адміністративному суді, Касаційному господарському суді, Касаційному цивільному суді, Касаційному кримінальному суді), з усіма відповідними правами та обов`язками наданими законодавством для учасників судового процесу.

Пунктом 7 Положення про Львівську митницю передбачено, що Львівська митниця здійснює свої повноваження (у тому числі й окремі делеговані повноваження Держмитслужби) як безпосередньо, так і через митні пости, які є структурними підрозділами Львівської митниці.

Пунктом 15 Положення про Львівську митницю передбачено, що Львівська митниця утворюється у порядку, передбаченому статтею 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

За змістом положень частини 1 статті 45 та частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, а також державні органи.

Виходячи із системного аналізу положень частини 2 статті 21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", частини 1 статті 45 та частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи вказані вище Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227, Положення про Львівську, затверджену наказом Державної митної служби України від 29.10.2020 №489, остання є відокремленим підрозділом Державної митної служби, яка хоч і утворена без статусу юридичної особи, однак є органом державної влади та може бути стороною в судовому процесі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 31.08.2022 у справі №921/574/20).

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував положень частини 2 статті 21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227, Положення про Львівську митницю, затверджене наказом Державної митної служби України від 29.10.2020 №489, якими визначено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади.

Крім того, слід зазначити, що споживачем за договором про постачання електричної енергії споживачу №24-23 від 8 лютого 2023 р. є Державна митна служба України в особі Львівської митниці, як її відокремленого підрозділу, що у зоні своєї діяльності забезпечує реалізацію повноважень Державної митної служби в особі начальника Львівської митниці Шахрая Олега Євгенійовича. Тобто споживачем послуг є Львівська митниця.

Відтак, Львівська митниця звернулась до суду не як державний орган на виконання делегованих йому повноважень, а на захист прав споживача електричної енергії за договором про постачання електричної енергії споживачу №24-23 від 8 лютого 2023 р., тобто як учасник цивільно-правових відносин.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції, що судове провадження у господарському суді відкрите за позовом особи, яка не може бути стороною в судовому процесі, є помилковим.

Отже, місцевим судом було неправильно застосовано положення пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України до спірних правовідносин.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а справа направленню до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №914/2780/23 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі №914/2780/23 скасувати.

Справу №914/2780/23 повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 01.04.2024 після виходу колегії суддів з курсів по підвищення кваліфікації.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова