ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

15.04.2024м. ДніпроСправа № 904/812/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн" (ідентифікаційний код 43231355; вул. Чикаленка Євгена, буд. 34, м. Київ, 01001)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія твого міста" (ідентифікаційний код 45167230, вул. Лазаряна, буд. 3, каб. 203, м. Дніпро, 49010)

про стягнення 19 011 480,40грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без участі представників учасників справи

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. №10989 від 05.03.2024) просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія твого міста" заборгованість у розмірі 19011480,40грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії №ДД-27/12/23-7 від 27 грудня 2023 року в частині повної та своєчасної оплати поставленої електричної енергії.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що відсутній предмет спору щодо стягнення заборгованості за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №ДД-27/12/23-7 від 27 грудня 2023 року, укладеним між позивачем та відповідачем. ТОВ "Енергія твого міста" припинило своє зобов`язання з оплати вартості електричної енергії у сумі 19 011 480,40грн за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №ДД-27/12/23-7 від 27.12.2023, шляхом зарахування боргу ТОВ "Нью Енерджі Юкрейн" у сумі 11 648 362, 43грн за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №2703/23 від 27.03.2023 та у сумі 7 364 913,52грн за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії № 22/04/01-1 від 01.04.2022, а всього у сумі 19 013 275, 95грн.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача. 19.03.2024 на електронну адресу ТОВ "Нью Енерджі Юкрейн" надійшла заява ТОВ "Енергія Твого Міста" від 19.03.2024 за вих. №1903-2 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Позивач заперечує щодо припинення зобов`язання відповідача перед ТОВ "Нью Енерджі Юкрейн" та вважає за необхідне звернутися до суду із заявою про визнання недійсними заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог та договорів про відступлення права вимоги, що стали підставою для складення та направлення позивачу оспорюваної заяви.

В запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що станом на сьогодні відсутні будь-які судові рішення, щодо визнання зазначених односторонніх правочинів недійсними/нікчемними, що спростовує заперечення позивача щодо припинення зобов`язання ТОВ "Енергія Твого Міста" перед ТОВ "Нью Енерджі Юкрейн".

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024 справу №904/812/24 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 04.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.04.2024.

З 02.04.2024 підготовче засідання відкладено на 02.05.2024.

11 квітня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн" до господарського суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергія твого міста" в сукупності в межах ціни позову в сумі 19 011 480,40грн.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч. 8 ст.140 Господарського процесуального кодексу України).

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд відмовляє в її задоволенні з огляду на таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Іншими словами ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини першої статі 137 Господарського процесуального кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суд у кожному конкретному випадку повинен оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії.

У даному випадку позивачем не наведено фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання судового рішення або дій, які можуть призвести до відчуження належного позивачу майна на момент виконання рішення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так само, як і можливість відповідача розпоряджатися коштами на рахунку не є достатньою підставою для забезпечення позову у визначений позивачем спосіб.

Встановлення фактичних обставин у справі, в тому числі виконання чи невиконання стороною договірних зобов`язань, здійснюється судом на підставі доказів під час розгляду справи по суті.

З наданого до позовної заяви акту №4 від 31.01.2024 убачається обсяг придбаної електричної енергії у січні 2024 року 5664 МВт*год на загальну суму 20910185,28грн (без ПДВ).

Згідно платіжної інструкції №192380 від 23.01.2024, Відповідач частково здійснив оплату за електроенергію по договору №ДД-27/12/23-7 від 27.12.2023 в сумі 500 000,00 грн. Таким чином, Покупець має заборгованість перед позивачем за куплену електричну енергію в загальному розмірі 24 592 222,34 грн. (двадцять чотири мільйони п`ятсот дев`яносто дві тисячі двісті двадцять дві грн. 34 коп.

У лютому 2024 року Відповідач звернувся до позивача з листом про перезарахування коштів з договору №05/12-23ДД від 05.12.2023, за яким наявна переплата в сумі 5 580 741,94 на договір №ДД-27/12/23-7 від 27.12.2023 за яким обліковується борг. Позивачем розглянуто даний лист та здійснено переведення коштів з одного договору №05/12-23ДД від 05.12.2023 на договір №ДД-27/12/23-7 від 27.12.2023. В результаті переведення коштів сума заборгованості за Двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №ДД-27/12/23-7 від 27.12.2023 зменшилась на 5 580 741,94 грн. та станом на 05.03.2024 становить 19 011 480,40 грн.

Отже, заборгованість за січень 2024 року частково погашена відповідачем.

Посилання позивача на наявність у відповідача спірної заборгованості сама по собі не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вказана заборгованість на час подання позову є предметом спору та підлягає доведенню позивачем на загальних підставах під час розгляду справи по суті. Тоді як підстави для вжиття заходів забезпечення позову визначені процесуальним законодавством.

Суд не вбачає можливості з поданих позивачем доказів дійти висновків, що відповідач може вжити заходів, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, а також спрямування коштів на рахунках на потреби, які не пов`язані з виконанням судового рішення.

В заяві про вжиття заходів до забезпечення позову позивач зазначає, що:

після відкриття провадження у справі відповідачем створено ряд спотворених документів, направлених на фіктивне зарахування зустрічних вимог та закриття провадження в справі, які перешкоджають та затримують розгляд справи та захист порушених прав позивача шляхом отримання належних позивачу грошових коштів за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії №27/12/23-7 від 27.12.2023;

згідно відомостей про фінансову звітність ТОВ "Енергія твого міста" за 2023 рік, відповідач за 2023 рік отримав 1 813 000грн чистого доходу, що більш як в 10 разів менше ніж сума його заборгованості перед позивачем;

відсутність дій з боку відповідача щодо сплати заборгованості до відкриття провадження в справі та маніпулювання відповідачем судовим процесом після відкриття провадження в справі, свідчать про наявність ризиків зникнення грошових коштів що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, що в сукупності свідчить про імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття таких заходів.

Проте, як вбачається з наведеного вище відповідач не тільки не ухиляється від сплати заборгованості, а навпаки, надає докази її часткового погашення. Наявність прибутку у відповідача за 2023 рік у меншому розмірі ніж сума основного боргу не свідчить про те, що відповідач не зможе виконати рішення суду.

Таким чином, жодна з викладених позивачем обставин у заяві про забезпечення позову не підтверджена належними доказами та має характер необґрунтованого припущення.

Отже, позивачем не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів існування обставин, які в розумінні статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн" задоволенню не підлягає.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що у разі виникнення реальної, підтвердженої загрози неможливості чи утруднення виконання судового рішення, наявності дій відповідача направлених на ухилення від виконання в майбутньому судового рішення, позивач не позбавлений можливості повторно звернутися із заявою про забезпечення позову з поданням суду відповідних доказів.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Енерджі Юкрейн" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 15.04.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва