ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Справа № 918/1249/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Гуменюк І.П. адвокат

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 01.02.2024 суддею Горплюком А.М., повне рішення складено 05.02.2024, у справі № 918/1249/23

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Західний торгово-промисловий дім"

про стягнення 282 000,00 грн

В грудні 2023 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Західний торгово-промисловий дім" про стягнення 282 000,00 грн заборгованості.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 01.02.2024 у справі № 918/1249/23 у позові Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Західний торгово-промисловий дім" про стягнення 282 000,00 грн заборгованості відмовлено /а.с. 156-152/.

Акціонерне товариство "Українська залізниця", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 01.02.2024 у справі № 918/1249/23 скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю /а.с. 166-169/.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:

- суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, при цьому, суд вирішив, що жодних даних про перевезення вантажу перевізником за межі України накладна № 39780325 не містить. Перевезення вантажу здійснено перевізником в межах України, тобто внутрішнім сполученням. Тому застосування показника, як для експортного сполучення, є безпідставним;

- на виконання умов договору та Правил оформлення перевізних документів вантажовідправником зазначено вид сполучення "Експорт", оскільки перевезення здійснювалося через морські порти України;

- відповідно до п. 3.1 "Правил планування перевезень вантажів" експортні вантажі - це вантажі, які вивозяться з території України за її межі, у т.ч. через морські (річкові) порти, термінали, тобто не пряме міжнародне сполучення через морські порти є експортним, на яке відповідно до вимог закону оформляється накладна внутрішнього сполучення;

- скаржником здійснено перевезення експортного вантажу відповідача, що підтверджено графами 7 та 20 накладної від 16.08.2022 № 39780325;

- пунктом 4.9 договору встановлено, що у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок списаних коштів зараховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати списуються кошти для оплати належних перевізнику платежів в порядку та строки, передбачені законодавством України і цим договором;

- враховуючи, що відбулось експортне перевезення (графа 7 та 20 накладної), а не внутрішнє, за результатами аудиту, при розрахунку плати за використання вагонів було правомірно застосоване позивачем Vср = 82 км/добу за Таблицею 3 "Середня швидкість перевезення вагону Перевізника за одну добу (км/добу) (Vср), яка вводиться в дію з 01.08.2022", що є додатком до договору;

- відповідно до пункту 1.3 Правил оформлення перевізних документів позивачем були внесенні зміни до граф 34 та 36 накладної від 16.08.2022 № 39780325;

- дані правовідносини регулюються не лише накладною, а й публічним договором у якому передбачено механізм нарахування провізної плати з урахуванням усіх складових та коефіцієнтів, які були опубліковані у відповідності до п. 9.4 Договору, що не позбавляє позивача стягувати провізну плату після видачі вантажу;

- оскільки зміна складових відбувалася до відправлення вантажу за накладною № 39780325 у публічному договорі п. 12.10 передбачено, що у випадку виникнення заборгованості однієї з сторін після припинення договору, замовник сплачує суми недобору перевізнику негайно з моменту отримання відповідної вимоги від перевізника, або, за наявності необхідної суми передоплати на особовому рахунку відкритому перевізником за наново укладеним договором, сума такого недобору списується з нового особового рахунку;

- зі свого боку залізниця виконала належним чином свої обов`язки щодо перевезення вантажу відповідача відповідно до залізничної накладної № 39780325 зі станції відправлення до станції призначення;

- не зважаючи на це, відповідач відмовився сплатити залізниці плату за перевезення у розмірі, передбаченому договором, чим не виконав умови п. 3.2 договору, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом;

За наведених обставин скаржник вважає, що суд першої інстанції позов розглянув з порушенням норм матеріального і процесуального права, судове рішення є таким, що прийняте без з`ясування суттєвих обставин справи, які стосуються предмету спору, без урахувань судом дійсних обставин справи, підтверджених належними і допустимими доказами, та необґрунтовані нормами права, що регулюють спірні правовідносини, висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і характеру спірних правовідносин.

Листом № 918/1249/23/1328/24 від 26.02.2024 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Рівненської області.

05.03.2024 до суду надійшли матеріали справи № 918/1249/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Рівненської області від 01.02.2024 у справі № 918/1249/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на "03" квітня 2024 р. о 09:20 год. /а.с. 178/.

14.03.2024 (вх. № 2333/24) від ПрАТ "Західний торгово-промисловий дім" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін/ а.с. 181-185/.

ПрАТ "Західний торгово-промисловий дім" явку повноважного представника в судове засідання 03.04.2024 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 08.03.2024 явка представників сторін в судове засідання 03.04.2024 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника ПрАТ "Західний торгово-промисловий дім", оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2020 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - залізниця, замовник) та Приватним акціонерним товариством "Західний торгово-промисловий дім" (заявник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепт), що підтверджується заявою про прийняття в цілому пропозиції та повідомлення про укладення договору.

Факт укладення договору засвідчується наступними електронними документами: Заявою про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 32665494/2020-002, підписаною електронним цифровим підписом представника замовника, та повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 35-32665494/2020-002, в якому повідомляється про укладення договору та присвоєні коди замовника, а саме як відправника/одержувача: 1771, як платника: 5672913.

Згідно з п. 1.1 договору, предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.5 договору, він є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (п. 1.6 договору).

Зміни (доповнення) до договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП (п. 9.4 договору).

Згідно з п. 3.2 договору замовник зобов`язаний сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні перевізника.

Розмір плати за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) визначається на підставі п. 3.2.1 договору.

За приписами п. 3.2.1 договору, розмір плати за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) визначається в наступному порядку: При перевезенні по території України, як сума плати за використання вагону в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) за такими формулами: В = Вван + Впор; Вван = Спл х Тван ; Впор = Спл х Тпор, де: Вван - плата за використання власного вагону перевізника під час перевезення вантажу, грн/вагон; Впор - плата за використання власного вагону перевізника під час перевезення порожнього вагону, грн/вагон; Тван - розрахункова кількість діб у вантажному рейсі; Тпор - розрахункова кількість діб у порожньому рейсі; Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу, грн/вагон за добу, зазначена в додатку 1-2 до договору. Плата нараховується за ставками, що діють на дату приймання вантажу до перевезення. Розрахункова кількість діб використання власного вагону перевізника у вантажному або порожньому рейсах визначається за такими формулами: Tван = Lван/Vср, Тпор = Lван х Кпп/Vср, де: Lван - тарифна відстань перевезення вантажу, км; Vср - середня швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу (км/добу), відповідно до таблиці 3 додатку 1-2 договору залежно від типу рухомого складу, виду сполучення та виду відправки (за винятком розрахунку Тпор, у якому застосовується Vср, що зазначено у таблиці 3 додатку 1-2 договору, для вагонної/контейнерної відправки залежно від типу рухомого складу та виду сполучення). У всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округляється до повної; Кпп - коефіцієнт порожнього пробігу, зазначено у додатку 1-2 до договору.

Відповідно до п. 2.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 у разі перевезення експортно-імпортних вантажів через морські порти України не в прямому міжнародному сполученні оформлюється накладна внутрішнього сполучення. У цьому разі відправник проставляє відмітки: у графі 20 "Найменування вантажу" - "Експорт" чи "Імпорт", а в графі 7 "Заяви відправника" - для експорту зазначається "Для вивезення водним транспортом (зазначається країна призначення), а для імпорту - "Увезено водним транспортом" (зазначається країна відправлення).

16.08.2022 згідно з накладною № 39780325 зі станції Дубно Львівської залізниці відправлено 50 вагонів до станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці. Відповідно до графи 36 нараховано Вантажовідправнику (відповідачу) кошти в сумі 2 232 500,00 грн, ПДВ -446500,00 грн, разом - 2 679 000,00 грн.

Згідно з меморандумом від 31.05.2023 за результатами аудиту окремих бізнес процесів виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" встановлено, що при стягненні коштів за перевезення вантажу у вагонах відповідно до відправки № 39780325 Vcp - середня швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу застосовано показник 91 км/год.

Позивач вважає, що середня швидкість перевезення власного вагону перевізника за одну добу (км/добу) (Vср), у період з 1 серпня 2022 року для експортного вантажу становила 82 км/год. Внаслідок чого виявлено, що згідно з відправкою № 39780325 відправником необхідно було сплатити всього за перевезення вантажу у вагонах 2 961 000,00 грн, включаючи ПДВ. Отже різниця становить 282000,00 грн (2 961 000,00 грн - 2 232 500,00 грн).

17.08.2023 позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 16.08.2023 № ДН-3-03/973 на суму 282 000,00 грн /а.с. 58-59/.

14.09.2023 відповідач у відповіді на претензію заперечив наявність боргу та відмовив у її задоволенні /а.с. 98-100/.

Відмова ПрАТ "Західний торгово-промисловий дім" у задоволенні претензії слугувала підставою для звернення АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до суду з позовом простягнення 282 000,00 грн заборгованості.

01.02.2024 Господарським судом Рівненської області ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Західний торгово-промисловий дім" про стягнення 282 000,00 грн заборгованості.

Також суд першої інстанції залишив без розгляду заяву відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки суд дійшов висновку про наявність самостійних підстав, за яких позов у даній справі не підлягає задоволенню /а.с. 156-162/.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення лише в частині відмови у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 01.02.2024 у справі № 918/1249/23 залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини щодо перевезення вантажу залізничним транспортом, за наслідками якого позивач здійснив перевезення вантажу відповідача, а відповідач розрахувався із позивачем згідно з перевізними документами.

Згідно з Меморандумом від 31.05.2023 за результатами аудиту окремих бізнес процесів виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця", при стягненні коштів за перевезення вантажу у вагонах відповідно до відправки № 39780325 Vср - середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу (км/добу), застосовано показник 91 км/год. Внаслідок чого виявлено, що згідно відправки № 39780325 відправником необхідно було сплатити всього за перевезення вантажу у вагонах 4 606 477,00 грн без ПДВ., як наслідок позивач наголошує на тій обставині, що за пунктом 3.2.1 договору та перевізного документу № 39780325 відповідачу належить доплатити суму 282 000,00 грн.

17.08.2023 позивач направив відповідачу претензію від 16.08.2023 року № ДН-3-03/973 на суму 282 000,00 грн, у якій зазначив, що плата за використання вагонів перевізника по накладній № 39780325 була розрахована через АРМ, де Vср - 91 км/добу, що становило 2 232 500,00 грн (ПДВ 446 500,00 грн), а всього в розмірі 2 679 000,00 грн, але на думку перевізника, відповідно до додатку 1-2 Договору про надання послуг (Таблиця 3) необхідно було застосувати Vср - 82 км/добу, як для вагонної відправки у експортному сполученні, а відтак плата за використання вагонів перевізника повинна складати 2 467 500,00 грн (ПДВ 493 500,00 грн), а всього в розмірі 2 961 000,00 грн. У зв`язку із чим розмір плати за перевезення, на думку перевізника, мав бути більшим на суму 282 000,00 грн.

Згідно з таблицею 3 додатку 1-2 до договору перевезення в редакції від 27.07.2022 показник Vср визначається в залежності від типу рухомого складу, виду сполучення (експортне або внутрішнє чи імпортне) та виду відправки (вагонна/контейнерна чи маршрутний або контейнерний поїзд).

Відповідно до відомості вагонів, яка є додатком до накладної № 39780325, тип рухомого складу - ЗРВ, що згідно з таблицею 3 є зерновози.

Далі для визначення показника Vср необхідно з`ясувати вид сполучення, а саме експортне сполучення чи внутрішнє або імпортне сполучення.

З накладної № 39780325 вбачається, що перевезення здійснювалось сполученням від станції Дубно Львівської залізниці до станції Чорноморська Одеської залізниці. Жодних даних про перевезення вантажу перевізником за межі України накладна № 39780325 не містить.

Тобто перевезення вантажу здійснено перевізником в межах України, а саме внутрішнім сполученням.

При цьому для визначення показника Vср згідно таблиці 3 додатку 1-2 до договору перевезення в редакції від 27.07.2022, має значення тільки вид сполучення. Характеристики вантажу на цей показник не впливають.

Відповідач підтверджує, що вантаж, який перевозився за накладною № 39780325 підлягав подальшому експорту водним транспортом. Проте транспортування водним транспортом здійснювалось вже не позивачем, а іншою особою та на замовлення не відповідача, а іншої особи.

Тобто транспортування на експорт договором перевезення не регулювалось та відповідно до формування вартості перевезення за накладною № 39780325 жодного відношення не має.

Позивач посилається на п. 2.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, згідно з яким встановлено, що у разі перевезення експортно-імпортних вантажів через морські порти України не в прямому міжнародному сполученні оформлюється накладна внутрішнього сполучення. У цьому разі відправник проставляє відмітки: у графі 20 "Найменування вантажу" - "Експорт" чи "Імпорт", а в графі 7 "Заяви відправника" - для експорту зазначається "Для вивезення водним транспортом у ______" (зазначається країна призначення), а для імпорту - "Увезено водним транспортом з _____" (зазначається країна відправлення).

Проте вказана норма лише підтверджує внутрішнє сполучення за накладною № 39780325 та правильність її оформлення замовником.

Варто зазначити, що формулювання "експорт" в накладній № 39780325 не визначає перевезення за цією накладною як експортне сполучення. Зокрема в графі 20 формулювання "експорт" є характеристикою самого вантажу, оскільки назва графи "Найменування вантажу". А формулювання "Для вивезення водним транспортом у Швейцарія" у графі 7 накладної № 39780325 зазначено на виконання вказаного вище п. 2.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача про необхідність застосування показника Vср для експертного сполучення при розрахунку вартості перевезення за накладною № 39780325.

Крім того позивачем внесені виправлення в накладній № 39780325, згідно з якими на відповідача покладається додатковий обов`язок щодо оплати наданих послуг, за які останній вже здійснив розрахунок.

Такі дії АТ "Українська залізниця" суперечить умовам договору перевезення та чинному законодавству України, зокрема свободи договору та недопустимості в односторонньому порядку вносити зміни в ціну договору у зв`язку з тим, що ціна договору є однією з істотних умов договору, яка визначається сторонами за домовленістю.

Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України "Про залізничний транспорт", за змістом статей 2, 8 якого умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Отже накладна це є первинний бухгалтерський документ засвідчений сторонами договору, який підтверджує ту чи іншу операцію, а також фіксує ціну такої послуги або товару.

Тобто внесення змін в односторонньому порядку до первинних бухгалтерських документів, зокрема накладної, є неправомірним, оскільки внесення таких змін не може бути наслідком настання для іншої сторони додаткових фінансових зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні правових норм та не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Рівненської області від 01.02.2024 у справі № 918/1249/23.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 01.02.2024 у справі № 918/1249/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 918/1249/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "05" квітня 2024 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.