РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2024Справа № 910/2116/21 (910/12973/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант»

(ідентифікаційний код: 33446809)

до Приватного акціонерного товариства «Укртранс»

(ідентифікаційний код: 22890514

Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН»

(ідентифікаційний код: 42567894)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм»

(ідентифікаційний код: 42030080)

третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 2446)

про визнання недійсним правочину, витребування майна з володіння та визнання відсутнім права іпотекодержателя за іпотечним договором

у межах справи № 910/2116/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН»

(ідентифікаційний код: 42567894)

до Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс»(ідентифікаційний код: 22890514)

про банкрутство

Суддя Омельченко Л.В.

За участю секретаря Олійника Б.М.

Особи, які беруть участь у справі:

Позивач - Поліщук Р.М. (директор, самопредставництво);

Відповідач -1 - не з`явився;

Відповідач-2 - Грекова Л.В. (ордер серії АІ № 1334036 від 20.12.2023);

Відповідач-3 - не з`явився;

Третя особа - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Укртранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм» про визнання недійсним правочину, витребування майна з володіння та визнання відсутнім права іпотекодержателя за іпотечним договором, в якому просило :

- Визнати недійсним Іпотечний договір, посвідчений 27.06.2008 р. Голубничою О. В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрований в реєстрі за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 р. (дублікат), № 3054 від 25.09.2008 р., № 3620 від 28.11.2008 р., № 1496 від 16.06.2011 р., № 2661 від 29.07.2012 р., № 1943 від 23.08.2012 р.) в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 ;

- витребувати у ТОВ «ВЕСТПАЛЬМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» квартиру № 75 по вул. Діловій, 2-Б у м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- визнати відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальності «РІО ФІН» права іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Київ» та Відкритим акціонерним товариством «АК «Укртранс», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. 27.06.2008 за № 1980 ((з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 р. (дублікат), № 3054 від 25.09.2008 р., № 3620 від 28.11.2008 р., № 1496 від 16.06.2011 р., № 2661 від 29.07.2012 р., № 1943 від 23.08.2012 р.)) в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про іпотеку: 30774004);

- судові витрати покласти на Відповідачів пропорційно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2019 р. за ТОВ «Інвестгарант» здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Майнові права на квартиру АДРЕСА_1 були відчужені ТОВ «Інвестгарант» ТОВ «Регіон-Інвест». 18.06.2021 р. квартиру АДРЕСА_1 було відчужено на користь ТОВ «Вестпальм» без згоди та відома ТОВ «Інвестгарант». Підставою для державної реєстрації став Договір купівлі-продажу квартири від 18.06.2021 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Тверською І. В., № 219.

Позивач стверджує, що ТОВ «Інвестгарант» ніколи не було іпотекодавцем майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 . ТОВ «Інвестгарант» стало власником майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 за Інвестиційним договором № 5, повністю сплативши вартість об`єкта будівництва, тобто вчинивши дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги щодо переходу права власності на об`єкт будівництва та для набуття майнових прав на цей об`єкт. Зазначає, що ТОВ «Інвестгарант» виконало свої зобов`язання за Інвестиційним договором № 5 та сплатило кошти, Забудовник (ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс») відповідно втратив право розпоряджатись об`єктом інвестування - квартирою АДРЕСА_1 , а тому не могли бути укладеними Іпотечний договір, посвідчений 27.06.2008 р. Голубничою О. В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрований в реєстрі за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 р. (дублікат), № 3054 від 25.09.2008 р., № 3620 від 28.11.2008 р., № 1496 від 16.06.2011 р., № 2661 від 29.07.2012 р., № 1943 від 23.08.2012 р.) - в частині квартири АДРЕСА_2 .

У зв`язку з викладеним, просить суд визнати недійсними вказані договори в частині квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24.08.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» залишено без руху; встановлено позивачу строк десять днів з дня вручення цієї ухвали на усунення недоліків позовної заяви; встановлено спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду письмової заяви, яка буде містити:

- обгрунтування визначення ціни позову, яка має відповідати дійсній ринковій вартості спірного майна - квартири за адресою: АДРЕСА_3 ;

- обґрунтований розрахунок суми сплаченого судового збору за вимогою майнового характеру;

- докази сплати судового збору за вимогою майнового характеру з розрахунку дійсної ринкової вартості спірного майна - квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

15.09.2023 на виконання вимог ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви, надавши суду Звіт про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_1 та докази доплати судового збору у розмірі 3 465,91 грн.

Ухвалою суду від 18.09.2023 прийнято до розгляду у межах справи № 910/2116/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) справу № 910/2116/21 (910/12973/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» до Приватного акціонерного товариства «Укртранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм» про визнання недійсним правочину, витребування майна з володіння та визнання відсутнім права іпотекодержателя за іпотечним договором; підготовче засідання у справі призначено на 09.10.23 о 14:15 год.

У судове засідання 09.10.2023 з`явились представник позивача Поліщук Р.М. та представник відповідача-2 Єлисеєв Є.В., інші учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Представник позивача просив суд задовольнити його клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» Договір купівлі-продажу квартири від 18.06.2021, посвідчений Приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 219. Представник відповідача ТОВ «Ріо Фін» стосовно заявленого клопотання не заперечував.

Ухвалою суду від 09.10.2023 відкладено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 20.11.2023 о 13:30 Засідання суду відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 7; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» Договір купівлі-продажу квартири від 18.06.2021, посвідчений Приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 219; викликано у судове засідання учасників справи.

10.10.2023 від ТОВ «РІО ФІН» надійшов відзив на позовну заяву .

У судове засідання 20.11.2023 з`явились представник позивача Поліщук Р.М. та представник відповідача-2 Єлисеєв Є.В. Представник відповідача-2 заявив клопотання про залучення до участі у справі ПАТ «Укргазбанк» у якості третьої особи. Представник позивача заперечував стосовно заявленого клопотання, вважав залучення АТ «Укргазбанк» в якості третьої особи безпідставним.

Ухвалою суду від 20.11.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» (ідентифікаційний код: 42567894) про залучення до участі у справі АТ «Укргазбанк» (ідентифікаційний код: 23697280) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача відхилено; закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті; постановлено розпочати розгляд справи по суті та призначити судове засідання на 20.12.2023 о 09:45. Засідання суду відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 7.

27.11.2023 від Акціонерного Банку «Укргазбанк» (ідентифікаційний код: 23697280) надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи.

20.12.2023 від ТОВ «РІО ФІН» надійшло клопотання про перехід у підготовче провадження , призначення експертизи та витребування доказів.

У судове засідання 20.12.2023 з`явились представник позивача Поліщук Р.М., представник відповідача-2 Величко О.О. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судом було розглянуто клопотання, що надійшли від учасників справи, зокрема, про залучення до участі у справі третьої особи, про перехід до підготовчого провадження, про призначення експертизи та витребування доказів.

Ухвалою суду від 20.11.2023 клопотання Акціонерного Банку «Укргазбанк» (ідентифікаційний код: 23697280) про залучення до участі у справі АТ «Укргазбанк» (ідентифікаційний код: 23697280) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача відхилено; клопотання ТОВ «РІО ФІН» про перехід у підготовче провадження, витребування доказів та призначення експертизи відхилено; відкладено розгляд справи по суті на 19.02.2024 о 12:45; здійснено виклик учасників справи у судове засідання.

19.02.2024 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у справі на лікарняному у період з 19.02.2024 по 21.02.2024 включно.

Ухвалою суду від 22.02.2024 призначено розгляд справи у судовому засіданні на 25.03.24 о 14:30 год.; здійснено виклик у судове засідання учасників справи.

У судове засідання 25.03.2024 з`явились позивач Поліщук Р.М. та представник ТОВ «РІО ФІН» Грекова Л.В. Представник ТОВ «Ріо Фін» заявила клопотання про залишення позовної заяви ТОВ «Інвестгарант» без руху з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 174 ГПК України, адже позивачем не було зареєстровано електронний кабінет після подання позовної заяви.

Суд відхиляє зазначене клопотання, з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.09.2023 прийнято до розгляду у межах справи № 910/2116/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс» (ідентифікаційний код: 22890514) справу № 910/2116/21 (910/12973/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» до Приватного акціонерного товариства «Укртранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм» про визнання недійсним правочину, витребування майна з володіння та визнання відсутнім права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 ГПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Частину першу статті 174 було доповнено новим абзацом згідно із Законом № 3200-IX від 29.06.2023.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через 90 днів з дня його опублікування.

Отже, Закон № 3200-IX від 29.06.2023 був уведений в дію 18.10.2023.

З огляду на те, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.09.2023 прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «Інвестгарант», а Закон № 3200-IX від 29.06.2023 був уведений у дію 18.10.2023, у суду відсутні підстави залишати позовну заяву без руху.

Відповідно до ч. 11 ст. 176 ГПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Серед переліку підстав для залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі нереєстрація електронного кабінету юридичною особою відсутня.

Крім того, суд зазначає, що на стадії розгляду справи по суті ГПК України не передбачено залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» (ідентифікаційний код: 33446809), всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2005 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест» (Товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» (Інвестор) було укладено інвестиційний договір (про інвестування у житлове будівництво) № 5, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» (Інвестор) приймає участь у фінансуванні будівництва квартир у житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на земельній ділянці, що розташована на розі вулиць Димитрова та А. Барбюса у Печерському р-ні м. Києва (надалі Об`єкт інвестування), Інвестор здійснює фінансування капітальних вкладень (інвестує) в житло, загальною площею 673,01 кв. м, що буде збудоване в майбутньому, за рахунок власних та залучених коштів, шляхом внесення їх на поточний рахунок Товариства.

Пунктом 1.4. Договору № 5 передбачено, що внесення інвестицій у будівництво Об`єкту інвестування Інвестором надає йому право на отримання у власність площ квартир на умовах, визначених п. 1.2. та п. 1.3 цього договору.

Пунктом 4.1. Договору № 5 встановлено, що загальна вартість Об`єкта інвестування складає 3 232 373, 88 грн, в т.ч. ПДВ 538 728,98 грн.

Згідно пункту 4.2. за цим Договором Інвестор зобов`язується забезпечити фінансування будівництва Об`єкта інвестування протягом одного місяця з дати підписання цього договору.

Як слідує з платіжного доручення № 113 від 27.12.2005, ТОВ «Інвестгарант» перерахувало на користь ТОВ «Регіон-Інвест» 3 232 373,88 грн з призначенням платежу: «Інвестування будівництва житла згідно інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005, в т.ч. ПДВ 538 728,98 грн».

Додатковими угодами № 1 від 17.10.2006, № 2 від 20.11.2007, № 3 від 10.10.2012 до Інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005 вносилися зміни до характеристик Об`єкту інвестування, вказаного в пунктах 1.2.-1.3. Інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005.

Так, згідно додаткової угоди № 3 від 10.10.2012 до Інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005 на підставі Сертифіката серія КВ № 0 від 06.04.2012, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта, сторони дійшли згоди внести зміни до характеристики Об`єкту інвестування згідно Інвестиційного договору № 5 (про інвестування у житлове будівництво) від 26.12.2005, а саме: поштова адреса: місто Київ, вулиця Димитрова, 2-Б.

Відповідно до акту прийому-передачі від 15.04.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» прийняло, зокрема, квартиру № 75 у м. Києві по вул. Димитрова, 2Б, на 16-17 поверхах, кількість кімнат: 5, житлова площа 108,2 кв. м, загальна площа 186,8 кв. м.

Згідно довідки № 5 від 15.04.2013 про виконання умов Інвестиційного Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» виконало в повному обсязі умови Інвестиційного договору № 5 (про інвестування у житлове будівництво) від 26.12.2005. Перерахування коштів у сумі 3 232 373, 88 грн, в т.ч. ПДВ 538 728,98 грн відповідає повній вартості квартир № 75, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .

15.03.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 186,8 кв. м (номер запису про право власності: 30773756) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 46041717 від 20.03.2019.

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест» набуло майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 186,8 кв. м, на підставі Договору № 7 про інвестування будівництва житла від 19.11.2003, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Автомобільна компанія «Укртранс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест», Додаткової угоди до Договору № 7 про інвестування будівництва житла від 19.11.2003, укладеної 20.11.2003, Додаткової угоди № 1 від 15.11.2005, Додаткової угоди № 2 від 16.10.2006, Додаткової угоди № 3 від 19.11.2007, Додаткової угоди № 4 від 10.10.2012 до Договору № 7 про інвестування будівництва житла від 19.11.2003, Акту прийому-передачі введеного в експлуатацію Об`єкта (квартир) від 15.04.2013, Довідки вих. № 7/1 від 15.04.2013, виданої ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» в тому, що відповідно до умов Договору № 7 про інвестування будівництва житла від 19.11.2003, укладеного з ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс». ТОВ «Регіон-Інвест» виконало повністю умови договору, в результаті чого набуло право на отримання у власність об`єкта інвестування після введення будинку в експлуатацію.

ТОВ «Регіон-Інвест» виконало повністю умови Договору № 7 про інвестування будівництва житла від 19.11.2003, що підтверджується платіжним дорученням № 95 від 25.02.2004 з призначенням платежу: «Інвестування будівництва житла по вул. А. Барбюса (1340,1 м2), зг. дог. № 7 від 19.11.2003, в т. ч. ПДВ 833 333,33 грн», перерахувавши на користь ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» кошти на загальну сум 5 000 000,00 грн.

12.09.2003 між Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією, КП «Печерськ-Інвест» та ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» було укладено договір № 315 участі в будівництві житлового будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на розі вулиць Димитрова та А.Барбюса у Печерському районі м. Києва (далі житловий будинок за адресою Ділова 2Б).

У подальшому, 21 листопада 2007 року головою правління ВАТ «АК «Укртранс» та 29 листопада 2007 року заступником голови Печерської РДА у м. Києві до договору від 12.09.2003 № 315 затверджено перелік квартир в житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем (місцями для паркування машин) на розі вулиць Димитрова та А.Барбюса у Печерському районі м. Києва (далі житловий будинок за адресою Ділова 2Б), в якому визначено, що квартира АДРЕСА_2 (загальна площа 177,2 кв. м, житлова - 79,8 кв. м) резервується за ВАТ «АК «Укртранс».

27 квітня 2006 року між КП «Печерськ-Інвест» як замовник, ВАТ «АК «Укртранс» як Генеральний інвестор, Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної Ради України, як Генеральний підрядник, укладено договір підряду № 20р на будівництво житлового будинку на розі вулиць Димитрова та А.Барбюса у Печерському районі м. Києва.

04.06.2007 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» як Кредитор та Відкритим акціонерним товариством «Автомобільна компанія «Укртранс» як Позичальник, яке в подальшому змінило організаційно-правову форму на Приватне акціонерне товариство, укладено договір № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії (далі Кредитний договір № 45/07).

З метою забезпечення належного виконання Позичальником (Іпотекодавцем) вимог Кредитодавця (Іпотекодержателя) між сторонами було укладено іпотечний договір від 27.06.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В., та зареєстровано в реєстрі за № 1980.

Відповідно до пункту 1.3 Іпотечного договору, з урахуванням всіх змін, зокрема, які внесені договором про внесення змін від 16.06.2011, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В., та зареєстровано в реєстрі за № 1496, предметом іпотеки є майнові права на ряд квартир, серед яких № 75, загальною площею 177,2 кв м, житлова площа 79,8 кв м, у будинку, що будуються па земельній ділянці, розташованій на АДРЕСА_7 (далі квартира № 75).

Відповідно до п. 1.4. договору майнові права, які передаються в іпотеку за цим договором, належать іпотекодавцю на підставі договору № 315 участі в будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем на розі вулиць Димитрова та Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва від 12.09.2003, укладеного між Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією та Комунальним підприємством «Печерськ-Інвест», додатку № 2 до договору № 315 від 12.09.2003, від 29.11.2007, договору підряду № 20р на будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним гаражем на розі вулиць Димитрова та Анрі Барбюса у Печерському районі м. Києва, укладеного 27.04.2006 між Комунальним підприємством «Печерськ-Інвест», ВАТ «АК «Укртранс», Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної ради України.

Згідно з п. 1.14 Іпотечного договору сторони дійшли згоди, що після завершення будівництва збудована нерухомість (квартири), майнові права на яку є предметом іпотеки за цим договором, продовжують бути предметом цього договору.

16.06.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку із посвідченням Іпотечного договору № 1980 накладено заборону відчуження зазначених в договорі майнових прав, зокрема, відповідно на квартиру № 75 (зареєстровано в реєстрі за № 1497).

У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 № 128 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2015 № 39, яким з 25.02.2015 в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерний комерційний банк «Київ» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

19.06.2015 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (неплатоспроможний банк за договором) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (приймаючий банк за договором) укладено договір про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, відповідно до умов якого неплатоспроможний банк передає, а приймаючий банк приймає активи неплатоспроможного банку та права вимоги за договорами забезпечення, перелік яких зазначено у реєстрах, які є додатками до цього договору.

При цьому, згідно пункту 1.2. договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, у зв`язку із прийняттям активів неплатоспроможного банку та прав вимоги за договорами забезпечення, приймаючий банк отримує у власність майно згідно з переліком, визначеним у реєстрі активних рахунків, реєстрі основних засобів, реєстрі нематеріальних активів та необоротних активів, реєстрі цінних паперів, реєстрі інших активів, що входять до складу реєстру активів, та одержує, включаючи, але не обмежуючись:

1.2.1. право вимагати від боржників неплатоспроможного банку за договорами про здійснення активних операцій, права вимоги за якими переходять відповідно до цього договору до приймаючого банку (далі - основні договори) належного та повного виконання всіх зобов`язань за основними договорами, включаючи сплату заборгованості за основними договорами, процентів за основними договорами, можливих комісій, неустойки, штрафних санкцій, відповідно до умов основних договорів;

1.2.2. право вимагати від боржників неплатоспроможного банку за договорами про забезпечення, права вимоги за якими переходять відповідно до цього договору до приймаючого банку (далі - договори забезпечення), належного та повного виконання всіх зобов`язань за цими договорами, включаючи, але не обмежуючись: право звернути стягнення на предмет застави за договорами забезпечення та за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги за основними договорами у повному обсязі, у разі невиконання боржниками за основними договорами зобов`язань за основними договорами та/або боржниками за договорами забезпечення зобов`язань за договорами забезпечення; право звернення до поручителя за договором поруки з вимогою про своєчасне та належне виконання основного договору, зокрема повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісій, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання осевого договору, якщо інше не встановлено договором поруки;

1.2.4. будь-які інші права, які має неплатоспроможний банк за активи, які передаються за цим договором та включені до реєстру активів.

У пункті 4.1. договору про передачу приймаючий банк з дня укладення сторонами цього договору та підписання акту приймання-передачі активів та зобов`язань набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо боржників, вимоги до яких передані відповідно до цього договору разом із правами за договорами забезпечення таких вимог. Згода відповідних боржників до вже укладених договорів з відповідними боржниками не вимагається.

Після цього, 19.06.2015 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (неплатоспроможний банк за договором) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (приймаючий банк за договором) складено та підписано акт приймання-передачі активів та зобов`язань на виконання умов договору про передачу від 19.06.2015.

Також 19.06.2015 Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (неплатоспроможний банк за договором) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (приймаючий банк за договором) укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави (далі - договір про відступлення прав вимоги), відповідно до умов якого неплатоспроможний банк відступає, а приймаючий банк набуває права вимоги за договорами іпотеки та застави, перелік яких визначено у реєстрах, які є додатками до цього договору.

За змістом п. 1.2. договору відступлення прав вимоги, встановлено що зазначені у п. 1.1. цього договору, здійснюється одночасно з відступленням прав вимоги на активи неплатоспроможного банку за договором про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку (далі - договір про передачу).

Відповідно до п. 1.3. договору відступлення прав вимоги за цим договором приймаючий банк одержує право вимагати від боржників неплатоспроможного банку за договорами іпотеки та застави, права вимоги за якими переходять відповідно до цього договору до приймаючого банку (далі - договори забезпечення), належного та повного виконання всіх зобов`язань за цими договорами, включаючи, але не обмежуючись: право звернути стягнення на предмет іпотеки-застави за договорами забезпечення та за рахунок предмету іпотеки-застави задовольнити свої вимоги за договорами, забезпеченими відповідними договорами забезпечення (далі - основні договори) у розмірі, встановленому такими договорами, у разі невиконання боржниками за основними договорами зобов`язань за основними договорами та/або боржниками за договорами забезпечення зобов`язань за договорами забезпечення.

У пункті 1.4. договору відступлення прав вимоги зазначено, що з моменту нотаріального посвідчення цього договору приймаючий банк набуває прав іпотекодержателя та заставодержателя за договорами забезпечення.

Пунктом 4.1. договору відступлення прав вимоги визначено, що приймаючий банк з дня укладення сторонами цього договору набуває усіх прав вимог за договорами забезпечення, що передані за цим договором. При цьому, не вимагається згода боржників (іпотекодавців/заставодавців) на передачу прав вимоги за цим договором та внесення змін (у тому числі доповнень) до вже укладених договорів з відповідними боржниками.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3060.

Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 23.06.2015 № 39566226, до реєстру внесений відповідний запис, згідно якого Іпотекодержателем квартири № 75 за Іпотечним договором № 1980 є ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк»; Іпотекодавцем: ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

20.02.2019 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний кредитор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (новий кредитор за договором) укладено договір факторингу (відступлення права грошової вимоги) (далі - договір факторингу), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор/новий кредитор зобов`язується передати в розпорядження клієнта/первісного кредитора грошові кошти без ПДВ за відступлення прав вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною в п. 1.2. цього договору, а клієнт/первісний кредитор зобов`язується відступити фактору/новому кредитору свої права грошової вимоги до боржника в розмірі та на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до пункту 1.2. договору факторингу за цим договором відступається право грошової вимоги (кредитна заборгованість, що розрахована на дату укладення цього договору згідно умов кредитних договорів без ПДВ), яке виникло на підставі договорів, укладених між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є первісним кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 19.06.2015) та Відкритим акціонерним товариством «АК «Укртранс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АК «Укртранс», а саме: договором № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 14.06.2007 з урахуванням змін та доповнень до кредитного договору (далі - кредитний договір № 1) в сумі 341 574 156, 39 грн (в т.ч. по кредиту - 74 466 196,01 грн, по процентах - 67 077 315,71 грн, по пені - 200 030 644,67 грн), а також в сумі 418 684,94 євро про процентах та в сумі 669 895,90 доларів США по процентах.

Кредитні договори не містять заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні та не потребують згоди боржника на таку заміну кредитора.

Згідно з п. 1.6. договору факторингу після отримання клієнтом/первісним кредитором грошових коштів без ПДВ за відступлення права вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною у п. 1.2. цього договору, фактор/новий кредитор вважається стороною кредитних договорів та до фактора/нового кредитора переходять усі права та обов`язки кредитора по відношенню до боржника, що належали до цього первісному кредитору за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існуватимуть на момент переходу цим прав, а клієнт/первісний кредитор втрачає всі права за кредитними договорами.

У пункті 1.8. договору факторингу сторони домовились, що після повної оплати фактором/новим кредитором суми грошових коштів без ПДВ за відступлення права вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною в п. 1.2. цього договору, клієнт/первісний кредитор надає фактору/новому кредитору права вимоги за договором іпотеки від 27.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1980 з урахуванням змін та доповнень.

20.02.2019 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний кредитор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (новий кредитор за договором) складено та підписано акт прийому-передачі документації за договором факторингу (відступлення права грошової вимоги).

20.02.2019 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний іпотекодержатель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (новий іпотекодержатель за договором) укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель відступає у повному обсязі, а новий іпотекодержатель приймає всі права та обов`язки іпотекодержателя, що існують станом на дату укладення цього договору, за іпотечним договором від 27.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1980 (далі - договір іпотеки), укладеним між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк», є первісним іпотекодержателем в силу договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» та посвідченого 19.06.2015 приватним нотаріусом Морозовою С.В. за реєстровим № 3060) та Відкритим акціонерним товариством «АК «Укртранс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АК «Укртранс».

У пункті 1.3. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки договором іпотеки забезпечується виконання зобов`язань, об`єктом яких є грошові кошти, без ПДВ, що випливають з договору № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 14.06.2007, який укладений між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є первісним кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 19.06.2015) та іпотекодавцем.

За змістом п. 1.4. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення до нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за договором іпотеки, зокрема, право вимагати від іпотекодавця належного та реального виконання зобов`язань за договором іпотеки в обсязі, у розмірі та на умовах, що існують на момент переходу цих прав.

У пункті 1.5. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки зазначено, що з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення, новий іпотекодержатель вважається стороною договору іпотеки, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права та обов`язки за договором іпотеки.

Згідно з п. 1.7. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки договір іпотеки не містить заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні та заборони щодо заміни кредитора без згоди боржника. Первісному іпотекодержателю не відомо про будь-які інші обставини, які можуть стати перешкодою для відступлення та реалізації прав за договором іпотеки. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. та зареєстровано в реєстрі за № 873.

20.02.2019 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (первісний іпотекодержатель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (новий іпотекодержатель за договором) складено та підписано акт прийому-передачі документації за договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 20.02.2019.

У подальшому, 30.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (клієнт за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» (фактор за договором) укладено договір факторингу (відступлення права грошової вимог) № 30/04 (далі - договір № 30/04), відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта грошові кошти без ПДВ за відступлення права вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною у п. 1.2. цього договору, а клієнт зобов`язується відступити фактору свої права грошової вимоги до Відкритого акціонерного товариства «АК «Укртранс» (далі - боржник) у вимозі та на умовах, передбачених цим договором (далі - право вимоги).

Відповідно до п. 1.2. договору № 30/04 клієнт є власником права вимоги на підставі договору факторингу (відступлення права грошової вимоги), укладеного 20.02.2019 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - договір факторингу).

Згідно з пунктом 1.3. договору № 30/04 за цим договором відступається право вимоги (кредитна заборгованість, що розрахована на дату укладення цього договору факторингу згідно умов кредитних договорів без ПДВ), яке виникло на підставі договорів, укладених між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк» є першим кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 19.06.2015) та боржником, а саме: договором № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 14.06.2007 з урахуванням змін та доповнень до кредитного договору (далі - кредитний договір № 1) в сумі 341 574 156,39 грн (в т. ч. по кредиту - 74 466 196,01 грн, по процентах - 67 077 315,71 грн, по пені - 200 030 644,67 грн), а також в сумі 418 684,94 євро про процентах та в сумі 669 895,90 доларів США по процентах.

У пункті 1.5. Договору № 30/04 сторонами погоджено, що у момент укладення цього договору до фактора переходить право вимоги (замість клієнта) до боржника належного та реального виконання всіх грошових зобов`язань боржника, які випливають з умов кредитних договорів, в обсягах, що існували на момент укладення договору факторингу.

Відповідно до п. 1.7. договору № 30/04 у момент укладення цього договору фактор уважається стороною кредитних договорів та до фактора переходять усі права та обов`язки кредитора по відношенню до боржника, що належали до цього клієнту за кредитними договорами в обсязі, що існував на момент укладення договору факторингу, а клієнт втрачає всі права за кредитними договорами.

Як слідує з пункту 1.9. договору № 30/04, сторони домовились, що в момент відступлення права вимоги за кредитною заборгованістю без ПДВ, зазначеною у п. 1.2. договору, клієнт передає фактору права вимоги, зокрема, за договором іпотеки від 27.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1980 з урахуванням змін та доповнень.

30.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (клієнт за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» (фактор за договором) складено та підписано акт прийому-передачі документації за договором факторингу (відступлення права грошової вимоги).

30.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (первісний іпотекодержатель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» (новий іпотекодержатель за договором) укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель відступає у повному обсязі, а новий іпотекодержатель приймає всі права та обов`язки іпотекодержателя, що існують станом на дату укладення цього договору, за іпотечним договором від 27.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1980 (далі - договір іпотеки), укладений між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк», є первісним іпотекодержателем в силу договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» та посвідченого 19.06.2015 приватним нотаріусом Морозовою С.В. за реєстровим № 3060 та Відкритим акціонерним товариством «АК «Укртранс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АК «Укртранс».

У відповідності до п. 1.4. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки договором іпотеки забезпечується виконання зобов`язань, об`єктом яких є грошові кошти, без ПДВ, що випливають з договору № 45/07 про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 14.06.2007, який укладений між ПАТ «АКБ «Київ» (ПАТ «АБ «Укргазбанк», є первісним кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 19.06.2015) та іпотекодавцем.

У силу п. 1.5. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення до нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за договором іпотеки, зокрема, право вимагати від іпотекодавця належного та реального виконання зобов`язань за договором іпотеки в обсязі, у розмірі та на умовах, що існують на момент переходу цих прав.

Згідно з п. 1.6. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення новий іпотекодержатель вважається стороною договору іпотеки, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права та обов`язки за договором іпотеки.

За змістом п. 1.8. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки договір іпотеки не містить заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні та заборони щодо заміни кредитора без згоди боржника. Первісному іпотекодержателю не відомо про будь-які інші обставини, які можуть стати перешкодою для відступлення та реалізації прав за договором іпотеки.

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2038.

30.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» складено та підписано акт прийому-передачі документації за договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 30.04.2019.

У подальшому, ТОВ «Ріо Фін» відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» задовольнило свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та відчуження його на користь ТОВ «Вестпальм».

Так, 18.06.2021 ТОВ «Ріо Фін» та ТОВ «Вестпальм» було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 219. Право власності на квартиру АДРЕСА_8 зареєстровано за ТОВ «Вестпальм» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58845449 від 18.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» виконало свої зобов`язання за інвестиційним договором № 5 та сплатило кошти 27.12.2005, Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест» виконало свої зобов`язання за інвестиційним договором № 7 та сплатило кошти 25.02.2004, а тому саме з 25.02.2004 забудовник (ВАТ «Автомобільна компанія «Укратранс») відповідно до умов інвестиційного договором № 7 втратив право розпоряджатись об`єктом інвестування - квартирою АДРЕСА_1 , а тому не могли бути укладеними Іпотечний договір, посвідчений 27.06.2008 приватний нотаріусом КМНО Голубничою О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до Іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 (дублікат), № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, № 1496 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2012, № 1943 від 23.08.2012) - в частині квартири № 75. Отже, оскільки ці договори укладені в порушення діючого законодавства, позивач вбачає наявність підстав для визнання їх недійсними в частині квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 цього Кодексу).

Стаття 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (далі - Закон, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями, зокрема, можуть бути кошти.

Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій (ст. 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність»).

Об`єктами інвестиційної діяльності у відповідності до ч. 1 ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права.

Суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави (ч. 1 ст.5 Закону).

У відповідності до ч. 1, 3, 5 ст.7 Закону розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

У відповідності до ст. 9 Закону основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки від порушення його прав.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 923/364/19 та від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Відтак, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії), постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі» («Kudla v. Poland», заява № 30210/96, § 158), 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України» («Garnaga v. Ukraine», заява № 20390/07, § 29).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. ЄСПЛ у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» («Chahal v. the United Kingdom», заява № 22414/93, § 145) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Засіб захисту, що вимагається законом або договором, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення ЄСПЛ від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02, § 75)).

Отже, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» зазначено, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

У рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» ЄСПЛ зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Отже, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема, і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Конституційний Суд України в пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Звідси ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи факти виконання ТОВ «Інвестгарант» своїх зобов`язань перед ТОВ «Регіон-Інвест» відповідно до умов Інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005, що слідує з платіжного доручення № 113 від 27.12.2005 на загальну суму 3 232 373,88 грн, ТОВ «Регіон-Інвест» перед ВАТ «АК «Укртранс» згідно із умовами договору № 7 про інвестування будівництва житла від 19.11.2003, що слідує з платіжного доручення № 95 від 25.02.2004 на загальну суму 5 000000,00 грн, з 25.02.2004 ВАТ «АК «Укртранс» згідно із умовами договору № 7 про інвестування будівництва житла від 19.11.2003 втратив право розпоряджатись об`єктом інвестування - квартирою АДРЕСА_1 .

Відтак, позовні вимоги ТОВ «Інвестгарант» про визнання недійсним Іпотечного договору, посвідченого 27.06.2008 Голубничою О. В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрованого в реєстрі за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 (дублікат), № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, № 1496 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2012, № 1943 від 23.08.2012) в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд критично оцінює доводи ТОВ «Ріо Фін» про те, що згідно повідомлення ліквідатора ПрАТ «АК «Укртранс» арбітражного керуючого Беркута М. С. станом на 25.02.2004 грошові кошти у сумі 5 000000,00 грн не надходили на рахунок ВАТ «АК «Укртранс» від ТОВ «Регіон-Інвест» на виконання Інвестиційного договору № 7 від 19.11.2003.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

До матеріалів справи не надано банківських виписок по рахунку ВАТ «АК «Укртранс» станом на 25.02.2004, які б спростовували факт не перерахування 5 000000,00 грн ТОВ «Регіон-Інвест» на виконання Інвестиційного договору № 7 від 19.11.2003 згідно платіжного доручення № 95 від 25.02.2004.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ПрАТ «АК «Укртранс» є співвідповідачем у справі і жодного разу ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Беркут М. С. не з`являвся у судові засідання та не надавав своїх пояснень по справі, будучи належним чином повідомленим.

Щодо позовних вимог про витребування у ТОВ «ВЕСТПАЛЬМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» квартири № 75 по вул. Діловій, 2-Б у м. Києві суд зазначає наступне.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано у нього (частина перша статті 330 ЦК України).

Власник має право витребовувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина перша статті 387 ЦК України).

Частина перша статті 388 ЦК України містить перелік підстав, за яких власник майна має право витребовувати своє майно, зокрема якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (підпункт 3 зазначеної статті).

Якщо майно було набуто безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребовувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України).

Оскільки після виконання умов інвестиційного договору інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування, які після завершення будівництва об`єкта нерухомості та прийняття його до експлуатації трансформуються у право власності інвестора на проінвестований об`єкт з необхідністю державної реєстрації інвестором такого права за собою, то забудовник позбавлений права відчужувати об`єкт інвестування на користь будь-якої іншої особи.

Отже, інвестор наділений правом вимагати повернення належного йому об`єкта інвестування від будь-якої іншої особи.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.09.2021 у справі 359/5719/17 дійшла висновку про необхідність частково відступити від висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 24.06.2015 у справі № 367/5136/13-ц, оскільки на переконання Великої Палати Верховного Суду у разі виконання інвестором власних інвестиційних зобов`язань після завершення будівництва об`єкта інвестування відповідно до вимог закону майнові права інвестора трансформуються у право власності, яке підлягає державній реєстрації за інвестором як первісним власником.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2016 року у справі № 1522/25684/12, постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 752/3089/19 (провадження № 61-16519св21).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19) власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Крім того, суд звертає увагу і на наступне.

Так, ТОВ «Регіон-Інвест» відчужило спірну квартиру № 75 ТОВ «Інвестгарант» згідно інвестиційного договору № 5 від 26.12.2005 у розрахунку вартості площі 4 802,87 грн за 1 квадратний метр.

Станом на 26.12.2005 офіційний курс НБУ за 1 дол. США становив 5,05 грн. Отже, загальна вартість 1 кв. м. квартири № 75 по вул. Діловій, 2-Б у Печерському районі м. Києва, набута у власність ТОВ «Інвестгарант» від ТОВ «Регіон-Інвест» становила 4 802,87 грн : 5,05 = 951,06 дол. США.

При цьому, ТОВ «Вестпальм» набуло у власність квартиру АДРЕСА_1 за Договором купівлі-продажу від 18.06.2021, укладеним з ТОВ «Ріо Фін», у розрахунку вартості площі по офіційному курсу НБУ за 1 дол. США - 27,17 грн: 350,00 дол. США за 1 квадратний метр.

Отже, у розрахунку 1 квадратного метру квартири № 75 по вул. Діловій, 2-Б у Печерському районі м. Києва, яка була сплачена Позивачем у сумі 951,06 дол. США. за 1 кв. м, перевищує сплачену суму коштів ТОВ «Вестпальм» 350 дол. США за 1 кв. м у 3 рази.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, позовні вимоги про витребування у ТОВ «ВЕСТПАЛЬМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» квартири № 75 по вул. Діловій, 2-Б у м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що ТОВ «Вестпальм» мав би зважити на такі обставини при укладенні правочину купівлі-продажу квартири № 75, а тому відсутні підстави вважати, що за таких обставин має місце порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також слід ураховувати, що цивільне законодавство передбачає як право витребування майна його власником (статті 387, 388 ЦК України), так і визначає правові наслідки вилучення товару у покупця на користь третьої особи, на підставах, що виникли до його продажу, зокрема, і право на відшкодування саме продавцем покупцю завданих збитків (стаття 661 ЦК України), на що має право і ТОВ «Вестпальм», пред`явивши відповідний позов до ТОВ «Ріо Фін».

Щодо позовних вимог про визнання відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальності «РІО ФІН» права іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Київ» та Відкритим акціонерним товариством «АК «Укртранс», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. 27.06.2008 за № 1980 ((з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 (дублікат), № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, № 1496 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2012, № 1943 від 23.08.2012)) в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Така правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункти 54-56).

Власник майна не побавлений права звернутися з вимогою до іпотекодержателя про визнання права іпотеки відсутнім і саме такий спосіб захисту може бути належним та ефективним у спірних правовідносинах.

Наведені висновки застосовуються незалежно від того, дійсним чи недійсним є відповідний договір та чи визнаний він судом недійсним.

За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

Позов про визнання правочину недійсним є способом захисту прав позивача, а не способом захисту інтересу у правовій визначеності, на який вказує позивач. Натомість, відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду інтерес позивача у правовій визначеності може захищатися, зокрема, позовом про визнання права або позовом про визнання відсутності права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20.

У пункті 57 постанови від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках:

кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;

особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити своє право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такого судового розгляду кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

Отже, суд вважає позовну вимогу про визнання відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальності «РІО ФІН» права іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Київ» та Відкритим акціонерним товариством «АК «Укртранс», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. 27.06.2008 за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 (дублікат), № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, № 1496 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2012, № 1943 від 23.08.2012)) в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про іпотеку: 30774004), обґрунтованою, такою, що підлягає задоволенню.

Зважаючи на встановлені судом обставини, наведенні норми законодавства та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» до Приватного акціонерного товариства «Укртранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм» про визнання правочину недійсним, витребування майна з володіння та визнання відсутнім права іпотеки підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у сумі 19 542,82 грн. покладаються на відповідачів у рівних частинах, а саме: по 6 514,27 грн з кожного.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів ліквідатора банкрута, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення формулювання рішень.

Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства та ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» (ідентифікаційний код: 42567894) у задоволенні заяви про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» (ідентифікаційний код: 33446809) без розгляду.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» до Приватного акціонерного товариства «Укртранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм» про визнання правочину недійсним, витребування майна з володіння та визнання відсутнім права іпотеки - задовольнити.

3. Визнати недійсним Іпотечний договір, посвідчений 27.06.2008 Голубничою О. В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрований в реєстрі за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 (дублікат), № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, № 1496 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2012, № 1943 від 23.08.2012) у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .

4. Витребувати у ТОВ «ВЕСТПАЛЬМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» квартиру № 75 по вул. Діловій, 2-Б у м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

5. Визнати відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальності «РІО ФІН» права іпотекодержателя за іпотечним договором, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Київ» та Відкритим акціонерним товариством «АК «Укртранс», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В. 27.06.2008 за № 1980 (з урахуванням Договорів про внесення змін до іпотечного договору № 3021 від 22.09.2008 (дублікат), № 3054 від 25.09.2008, № 3620 від 28.11.2008, № 1496 від 16.06.2011, № 2661 від 29.07.2012, № 1943 від 23.08.2012) в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про іпотеку: 30774004).

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укртранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгарант» судовий збір в сумі 19 542,82 грн в рівних частинах, а саме: по 6 514,27 грн з кожного.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Л.В. Омельченко