ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"27" березня 2024 р. Справа № 924/61/24

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Загродській М.А., розглянувши матеріали

за позовом Заступника керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах:

1) Деражнянської міської ради, м.Деражня Хмельницької області

2) Комунального підприємства "Деражнянська ЖЕК №1", м.Деражня Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАЗАРБЕСТ ТРАНС", м.Івано-Франківськ

про:

- визнання недійсною додаткової угоди №3 від 06.04.2022 до договору про закупівлю товару №3 від 03.02.2022;

- стягнення 48 360,00грн

Представники сторін:

від позивача 1: не з`явились;

від позивача 2: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

від прокуратури: Приступа В.І. - згідно службового посвідчення №072550 від 01.03.23.

У судовому засіданні 27.03.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

08.01.2024 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Заступника керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: 1) Деражнянської міської ради, м.Деражня Хмельницької області, 2) Комунального підприємства "Деражнянська ЖЕК №1", м.Деражня Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАЗАРБЕСТ ТРАНС", м.Івано-Франківськ , відповідно до якої він просить суд визнати недійсною додаткову угоду №3 від 06.04.2022 до договору про закупівлю товару №3 від 03.02.2022, укладену між КП "Деражнянська ЖЕК №1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАЗАРБЕСТ ТРАНС", м.Івано-Франківськ , а також стягнути на користь Деражнянської міської ради надмірно сплачені кошти за договором про закупівлю товару №3 від 03.02.2022 в сумі 48 360,00грн.

Ухвалою суду від 29.01.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/61/24 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 12.03.2024 судом постановлено ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою відповідно до ст.185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник Летичівської окружної прокуратури позовні вимоги підтримує. Посилається на те, що укладення сторонами додаткової угоди №3 від 06.04.2022 до договору №3 від 03.02.2022 суперечить вимогам ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягає визнанню недійсним. Зазначає, що такі дії нівелюють інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у цій сфері, запобігання проявам корупції та розвитку добросовісної конкуренції. Відповідно до умов договору №3 від 03.02.2022 та додаткової угоди №3 від 06.04.2022, якою внесено зміни до істотних умов договору, споживачем безпідставно надмірно сплачено, а відповідачем збережено кошти на загальну суму 48 360,00грн.

Деражнянська міська рада, м.Деражня Хмельницької області листом від 13.02.2024 повідомила, що позовні вимоги прокурора підтримує. Просить розгляд справи здійснювати за відсутності її представника.

Комунальним підприємством "Деражнянська ЖЕК №1", м.Деражня Хмельницької області пояснень по суті спору до суду не подано.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАЗАРБЕСТ ТРАНС", м.Івано-Франківськ відзив на позовну заяву не подало. У підготовчі засідання та судове засідання представник товариства не з`явився, відзив на позовну заяву не подав.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

У грудні 2021 КП "Деражнянська ЖЕК №1", м.Деражня, ( Замовник) на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів за цА-2021-12-28-001170-а про закупівлю товару за кодом ДК 021:2015:09130000-9 - (нафта, дистиляти: 25000 літрів - бензину А-92 та 30000 літрів - дизельного палива).

Укладенню договору про закупівлю товару передувало рішення, оформлене протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою КП "Деражнянська ЖЕК №1" від 17.01.2022 щодо визначення переможця відкритих торгів. Вищезазначеним протоколом переможцем закупівлі визнано ТОВ "М-7 ТРЕЙД" (змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "НАЗАРБЕСТ ТРАНС", м.Івано-Франківськ).

03.02.2022 замовником укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "М-7 ТРЕЙД", (Постачальник) договір про закупівлю товару №3.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується поставляти замовнику товар, зазначений у специфікації, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такий товар. Ціна договору складає 1 646 400,00 грн. (п.3.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору та специфікації на поставку товару загальна кількість, асортимент та вартість товарів, що підлягають поставці становить: 25000л бензину А-92 за ціною 30,00 грн./л на суму 750000 грн. та 30000л дизельного палива за ціною 29,88 грн./л на суму 896400 грн.

Згідно з п.1.3 договору обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Згідно з п.11.3 договору - основні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, що передбачені діючим законодавством.

06.04.2022 між сторонами укладено додаткову угоду №3, якою внесено зміни до істотних умов договору про закупівлю товарів №3 від 03.02.2022.

Зокрема, сторони, керуючись ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо коливання ціни товару на ринку, вирішили збільшити ціну товару, зокрема: бензину А-92 до рівня 37,50 грн./л, дизельного палива до рівня 38,50 грн./л.

Вони домовились викласти у новій редакції умови договору щодо кількості, асортименту та вартості товарів, що підлягають поставці: бензин А-92 у кількості 18800л за ціною 37,50 грн./л та дизельне паливо у кількості 22118,9610 л за ціною 38,50 грн./л.

07.08.2022 додатковою угодою №4 сторони припинили дію договору №3 від 03.02.2022 за взаємною згодою сторін у зв`язку з встановленням обставин непереборної сили (військова агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану), що унеможливлює здійснення відпуску пального на умовах, встановлених у договорі.

За час дії договору та додаткової угоди №3 замовником перераховано постачальнику 317820грн., а постачальником поставлено замовнику 4500л дизельного палива та 4500л бензину А-92, що підтверджується інформацією замовника №183 від 27.11.2023 та видатковими накладними №Р000000101 від 07.02.2022, №Р000000618 від 08.04.2022 та №Р000000678 від 18.04.2022.

Згідно інформації Хмельницької торгово-промислової палати (лист №22-05/1291 від 30.11.2023), ринкові ціни на дизельне паливо та бензин А-9 змінювалися наступним чином:

між датою укладання договору від 03.02.2022 та додаткової угоди №3 від 06.04.2022 ціна на дизельне паливо зросла з 32,31 грн./л до 36,86 грн./л (14 %);

між датою укладання договору від 03.02.2022 та додаткової угоди №3 від 06.04.2022 ціна на бензин А-92 зросла з 32,07 грн./л до 33,25 грн./л (3,7 %).

Вказаний рівень цін на дизельне паливо та бензин А-92 підтверджується також інформацією інтернет-ресурсу http//indeks.minfin.com.uа, яку долучено до позовної заяви.

18.12.2023 Летичівською окружною прокуратурою направлено на адресу Деражнянської міської ради та КП "Деражнянська ЖЕК №1" повідомлення про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів в суді з даного питання.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

В силу частини першої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно пунктів 4, 5 статті 41 Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведене до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Згідно інформації Хмельницької торгово-промислової палати (лист №22-05/1291 від 30.11.2023) ринкові ціни на дизельне паливо та бензин А-9 змінювалися наступним чином:

між датою укладання договору від 03.02.2022 та додаткової угоди №3 від 06.04.2022 ціна на дизельне паливо зросла з 32,31 грн./л до 36,86 грн./л (14 %);

між датою укладання договору від 03.02.2022 та додаткової угоди №3 від 06.04.2022 ціна на бензин А-92 зросла з 32,07 грн./л до 33,25 грн./л (3,7 %).

Вказаний рівень цін на дизельне паливо та бензин А-92 підтверджується також інформацією інтернет-ресурсу http//indeks.minfin.com.uа, яку долучено до позовної заяви.

За результатами укладення додаткової угоди №3 від 06.04.2022 сторонами збільшено ціну на дизельне паливо на 29 % (з 29,88 грн./л до 38,50 грн./л), на бензин А-92 - на 28 % (з 30,00 грн./л до 37,50 грн./л) понад відсоток коливань ціни і бензин А-92 та дизельне паливо на ринку.

Сторонами документально не підтверджено та жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару.

Згідно з роз`ясненнями Мінекономіки від 24.11.2020 №3304-04/69987-06 під "пропорційністю" розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше ніж на 10%. Розрахунок відсотків зміни ціни і кількості здійснюється у додатковій угоді від ціни підписаного договору, а у наступних додаткових угодах - за потреби від останньої зміни ціни та кількості.

У відповідності до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 р. №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору", внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, однак перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Отже, у кожному випадку це буде той документ, який підтверджує факт коливання ціни конкретного предмета закупівлі зокрема, інформація (довідка) або експертний висновок відповідного органу, який має повноваження моніторити ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах на такий товар.

На підтвердження факту коливання ціни на товар у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, а тим більше лист, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

При цьому gродавець зобов`язаний не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для Замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Продавець повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Продавець також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Такої правової позиції щодо поведінки постачальника дійшов Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Таким чином, при укладенні оскаржуваної додаткової угоди не дотримано вимоги пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", безпідставно змінено істотні умови договору, належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни товару на ринку після укладення договору.

Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 1 статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постановах від 12.01.2021 у справі №912/3239/18, від 26.02.2021 у справі № 912/9/20, від 09.09.2020 у справі № 921/524/18, від 16.04.2019 у справі № 190/3486/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19.

Враховуючи те, що оскаржувані у даній справі додаткові угоди укладено з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", то відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України вказана додаткова угода підлягає визнанню недійсною. У зв`язку з цим позов прокурора в відповідній частині підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 669 Цивільного кодексу України передбачено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Загалом, за час дії договору та додаткової угоди №3 замовником перераховано постачальнику 317820грн., а постачальником поставлено замовнику 4500л дизельного палива та 4500л бензину А-92, що підтверджується інформацією замовника №183 від 27.11.2023 та видатковими накладними №Р000000101 від 07.02.2022, №Р000000618 від 08.04.2022 та №Р000000678 від 18.04.2022.

Однак, внаслідок укладання спірної додаткової угоди №3 до договору якими збільшено ціну товару, замовник безпідставно надміру сплатив, а відповідач отримав кошти на загальну суму 48360 гривень. Зокрема, за отримані 4500л дизельного палива та 4500л бензину А-92 за договором замовником оплачено 317820грн., а при умові оплати аналогічно кількості товару (дизельного палива по ціні 30,00 грн./л, бензину А-92 по ціні 29,88 грн./л), замовником було б сплачено 269460грн.

Оскільки, як встановлено вище, позивачем безпідставно сплачено за товар у більшому розмірі, у останнього виникло право вимагати повернення сплаченої за не поставлений товар суми. Таким чином, вимога про стягнення 48360грн сплачених коштів за договором про закупівлю товару №3 від 03.02.2022, також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Ч.ч.1,3 ст.4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Судом враховано, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

При цьому, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

В контексті зазначеного судом враховано, окрім іншого, і рішення Конституційного Суду України про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді від 08.04.1999 № 3-рп/99.

Так, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

Також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вказаної справи звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор.

У рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Таким чином, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч.ч.3,4 ст.53 ГПК України, ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Верховна Рада України, усвідомлюючи актуальність, важливість питання та прийнявши Закон України "Про публічні закупівлі" встановила, що відповідні державні та комунальні підприємства при здійсненні закупівель товарів, робіт та послуг зобов`язані дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, встановлених Законом. При цьому, немає значення за чиї кошти (бюджетні чи власні) здійснюється така закупівля.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтеремами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 стверджує, що правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п.54 рішення).

Бюджетна система - це сукупність усіх бюджетів, які формуються і діють на території певної країни згідно з її бюджетним устроєм.

Відповідно до ч.1 ст.22 Бюджетного Кодексу України, для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призводить до нераціонального та неефективного використання державних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.

Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Відповідно до ст.215 ЦК України. з позовом про визнання про правочину недійсним може звернутись одна із сторін або інша заінтересована особа, яка заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.

Звертаючись до господарського суду із заявою про визнання правочину недійсним, прокурор виступає позивачем або зазначає у ній позивачем державний чи інший орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном, що є предметом цього правочину, і визначає відповідачами, як правило, сторони за правочином (договором). Виняток можуть становити випадки, коли однією з сторін є названий орган (установа, організація); у такому разі відповідачем визначається друга сторона.

Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.

У даній справі заступник керівника Летичівської окружної прокуратури звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача про визнання недійсною додаткової угоди №3 від 06.04.2022 до договору про закупівлю товару №3 від 03.02.2022 та стягнення 48 360,00грн надміру сплачених коштів за договором, оскільки останні укладені з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель.

Прокурор вказує, що внаслідок укладення спірної додаткової угоди були збільшені ціни на пальне, що призвело до закупівлі пального у менших обсягах, ніж передбачалось за договором про закупівлю товарів, що є порушенням бюджетного законодавства, принципів добросовісної конкуренції, об`єктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій та принципу запобігання корупційним діям і зловживанням при проведенні публічних закупівель.

Зазначене порушує економічні інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів внаслідок завдання шкоди у вигляді незаконних витрат бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому суд погоджується, що захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Уповноваженим органом - КП "Деражнянська ЖЕК №1" Деражнянською міською радою на листи Летичівської окружної прокуратури № 53-1094вих-23 від 11.12.2023 про виявлені порушення законодавства у сфері закупівель зазначено, що будь-які заходи комунальним підприємством та міською радою вживатися не будуть. Комунальне підприємство та міська рада не заперечують щодо вжиття прокуратурою заходів представницького характеру судовому порядку за вказаними фактами (відповідь № 1046 від 21.12.2023).

Враховуючи, що КП "Деражнянська ЖЕК №1" та Деражнянська міська рада були повідомлені прокурором про виявлені порушення та мали достатньо часу, щоб відреагувати на них, виправивши ситуацію, однак жодних заходів на захист порушених власних інтересів не вжили.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду, оскільки відсутність з боку уповноваженого орган будь-яких намірів захистити порушені інтереси держави свідчила про пасивність їх дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 06.04.2022 до договору про закупівлю товару №3 від 03.02.2022, укладену між Комунальним підприємством "Деражнянська ЖЕК №1" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "М-7 ТРЕЙД (код ЄРДПОУ 44353937).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАЗАРБЕСТ ТРАНС" ( вул. Січових Стрільців, буд. 18, м. Івано-Франківськ 76018; ) на користь Деражнянської міської ради (вул. Миру, 11/1, м. Деражня, Хмельницької області, 32200; ) надміру сплачені кошти за договором про закупівлю товару №3 від 03.02.2022 в сумі 48 360, 00 грн (сорок вісім тисяч триста шістдесят гривень 00 коп.)

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАЗАРБЕСТ ТРАНС" (вул. Січових Стрільців, буд.18, м.Івано-Франківськ 76018; ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (провулок Військоматський, 3, м. Хмельницький, 29000; ) 5 368,00грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.04.2024року.

Суддя С.І. Крамар

Віддруков. 7 прим.:

1 - до справи;

2 - Летичівська окружна прокуратура (вул.Чорновола,3, смт.Летичів, 34500; е-пошта: ) надісл. в ел. кабінет в системі "ЕС"

3 - Деражнянська міська рада (вул.Миру, 11/1, м.Деражня, Хмельницької області, 32200; е-пош. ) надісл. в ел. кабінет в системі "ЕС"

4 - КП "Деражнянський ЖЕК №1" (вул.Миру,8, м.Деражня, Хмельницької області, 32200) надісл. е-пошту

5 - Хмельницька обласна прокуратура (надісл. на е-пошту ).

6 - відповідачу - ТОВ"Назарбест Транс" (76018, м.Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд.18) надісл. на ел. адресу та надісл. реком.