РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 м. КиївСправа № 910/644/24

За позовом: приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ";

до: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІКА";

про: стягнення 50.000,00 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Приватне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІКА" про стягнення 50.000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/644/24 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням пропуску позивачем встановленого законом строку на звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про поважність обставин, що спричинили пропуск строку на звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як страховиком, та гр. ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування від 29.12.2011 № 048/043/11 0000063 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "VOLKSWAGEN JETTA", із державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований ТЗ).

11.04.2012 у м. Дніпропетровськ відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "TOYOTA AVENSIS", із державним знаком НОМЕР_2 , яким керував гр. ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2023 № 201/16521/15-к (пр. № 1-кп/201/343/2023) встановлено, що ДТП трапилося внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм гр. ОСОБА_2 .

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

У відповідності до звіту від 12.10.2015 № 234/15 вартість відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу, становить 271.769,36 грн.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Позивач на підставі Договору добровільного страхування, страхового акту від 22.11.2023 КАСКО/048/000/23/0001 та звіту від 12.10.2015 № 234/15 здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 75.000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 22.11.2023 № 162224769, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

За правилами, встановленими ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги від відповідача страхового відшкодування, виплаченого страхувальникові на підставі Договору добровільного страхування.

Станом на момент виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована відповідачем, що підтверджується Полісом серії АВ № 000872049 (далі - Договір обов`язкового страхування). Виходячи з Договору обов`язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - "TOYOTA AVENSIS", із державним знаком НОМЕР_2 , тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні ДТП особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 100.000,00 грн., а франшиза - 0 грн.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов`язання страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі страхового відшкодування, яка має право на отримання такого відшкодування, становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 06.12.2023 № 3930/03 про виплату страхового відшкодування в сумі 50.000,00 грн.

На вказану заяву відповідач надав відповідь від 02.01.2024 № 00088839, відповідно до якої у виплаті страхового відшкодування було відмовлено з посиланням на положення п. 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку із пропуском строку на звернення до відповідача про виплату страхового відшкодування.

З урахуванням всіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 50.000,00 грн. підлягає задоволенню повністю, з огляду на таке: по-перше, наявність вини гр. ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлено компетентним судом; по-друге, факт того, що цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована, станом на момент настання ДТП, відповідачем, що підтверджується Договором обов`язкового страхування; по-третє: розмір відновлювального ремонту підтверджується звітом від 12.10.2015 № 234/15; по-четверте, факт виплати позивачем страхувальникові страхового відшкодування підтверджується розрахунковим документом; і по-п`яте, відповідачем не надано суду жодного доказу, підтверджуючого факт відшкодування позивачеві здійсненої останнім виплати страхового відшкодування.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені з огляду на наступне.

Приписами п. 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, відповідно до положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" позивач може звернутися до винуватця ДТП та до страхової компанії, в якій застраховано його відповідальність, лише після переходу такого права від потерпілого. В той же час, такий перехід відбувається лише після сплати страхового відшкодування.

Як встановлено вище, страхове відшкодування в розмірі 75.000,00 грн. позивач сплатив 22.11.2023, після отримання від потерпілого заяви на виплату страхового відшкодування та надання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2023 № 201/16521/15-к про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2 .

Тобто, до 22.11.2023 у позивача не виникло право на звернення до відповідача із суброгаційною вимогою, а така вимога отримана 22.11.2023, тобто на той момент, коли встановлений приписами п. 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" річний строк на звернення до відповідача був пропущений.

Водночас, ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2023 № 201/16521/15-к набрала законної сили 21.07.2023, після чого ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за завданий з вини гр. ОСОБА_2 матеріальний збиток.

Таким чином, за висновками суду, пропуск строку на звернення позивача до відповідача здійснений з об`єктивних та незалежних від позивача причин.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 21.05.2019 № 1/05, укладений між позивачем та адвокатським бюро "ЮХИМЕНКО ТА ПАРТНЕРИ" із додатковими угодами.

Так позивачем, в підтвердження здійснення оплати наданих послуг за вказаним договором наданий акт про надання правової допомоги від 16.01.2024 № б/н із об`ємом наданих послуг у вигляді зазначення переліку часу, дій та вартості наданих послуг з правової допомоги на загальну суму 7.500,00 грн. та платіжну інструкцію від 17.01.2024 № 162225286 про сплату таких послуг.

Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 та пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати у вигляді витрат позивача на правову допомогу покладаються на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІКА" (Україна, 04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6 літ.В, ідентифікаційний код: 20033533) на користь приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (Україна, 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40, ідентифікаційний код: 20602681) страхове відшкодування в сумі 50.000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 7.500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац