ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024м. ДніпроСправа № 904/5570/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОШОК", м. Запоріжжя

до Фізичної особи-підприємця Ковальчук Жанни Петрівни, сел. Соколівка, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки

Суддя Красота О.І.

за участю секретаря судового засідання Куц І.І.

Представники:

від Позивача: не з`явився;

від Відповідача: Гурський В.С., ордер серія АЕ № 1242610 від 23.11.2023;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОШОК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ковальчук Жанни Петрівни і просило суд стягнути основний борг у розмірі 1 560 000,00 грн., пеню у розмірі 1 275 994,52 грн., 3% річних у розмірі 102 960,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 542 373,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору поставки № 16/2020 від 29.10.2020 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 25.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 23.11.2023 о 14:00 год.

Представник Позивача у підготовче засідання 23.11.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник Відповідача у підготовчому засіданні 23.11.2023 надав пояснення щодо позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.11.2023 відкладено підготовче засідання на 21.12.2023 о 14:00 год.

Позивач у підготовче засідання 21.12.2023 не з`явився, 19.12.2023 від нього надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю можливості забезпечити участь представника Позивача у підготовче засідання 21.12.2023.

Відповідач та його представник у підготовчому засіданні 21.12.2023 повідомили, що 21.12.2023 подали до канцелярії суду відзив на позов, а також надали пояснення щодо позовних вимог; судом оглянуто оригінали наданих ними документів.

Ухвалою суду від 21.12.2023 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 06.02.2024 об 11:30 год.; явку у засідання повноважних представників учасників справи визнано обов`язковою, у тому числі директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОШОК" - Шиша Сергія Андрійовича.

21.12.2023 від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить суд:

- поновити строк на надання відзиву;

- відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування поважності причин пропуску строку для подання відзиву на позов представник Відповідача зазначає, що 10.11.2023 він отримав доступ до справи в електронному суді та отримав ухвалу від 25.10.2023. З метою підготування правової позиції у справі була необхідність у збиранні доказів, а саме отримання відповідей від ТОВ "Аутсорсингова компанія "Бухгалтер", яке надавало послуги бухгалтерського обслуговування Позивачу, а також отримання заяв свідків щодо спірних правовідносин. Останні докази у справі - заяви свідків було отримано лише 20.12.2023. Зазначені обставини впливали на формування правової позиції у справі, у зв`язку з чим Відповідач не міг своєчасно надати відзив на позов.

30.01.2024 від Позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 06.02.2024 об 11:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 31.01.2024 у задоволенні заяви Позивача про участь у підготовчому засіданні 06.02.2024 об 11:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

02.02.2024 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів Відповідача, а також зазначив, що заборгованість останнього складає 468 000,00 грн.

05.02.2024 від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з Відповідача основний борг у розмірі 468 000,00 грн., пеню у розмірі 429 410,86 грн., 3% річних у розмірі 35 231,27 грн., інфляційні втрати у розмірі 175 409,00 грн., а також повернути судовий збір у розмірі 35 599,15 грн.

06.02.2024 від Відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Крім того, до цих пояснень додано докази оплати основного боргу у розмірі 50 000,00 грн., а саме платіжне доручення №14028_2 від 04.06.2021.

Позивач у підготовче засідання 06.02.2024 не з`явився, 05.02.2024 від нього надійшла заява про проведення підготовчого засідання за відсутності його представника.

Представник Відповідача у підготовчому засіданні 06.02.2024 надав пояснення щодо позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.02.2024 клопотання Відповідача про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позов задоволено; поновлено Відповідачу строк для подання відзиву на позов; закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 07.03.2024 о 12:00 год.; явку у засідання повноважних представників учасників справи визнано обов`язковою.

07.03.2024 від Відповідача надійшло клопотання про долучення доказів оплати та зменшення штрафних санкцій, в якому він просив суд:

- долучити до матеріалів справи докази оплати основного боргу у розмірі 50 000,00 грн., а саме платіжне доручення № 14028_2 від 04.06.2021;

- у випадку задоволення позовних вимог зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 50 000,00 грн.

Позивач у судове засідання 07.03.2024 не з`явився, 05.03.2024 від нього надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності його представника.

Представник Відповідача у судовому засіданні 07.03.2024 надав пояснення щодо раніше поданого клопотання про долучення доказів оплати та зменшення штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 07.03.2024 відкладено розгляд справи по суті на 02.04.2024 о 14:00 год.; до судового засідання у строк до 20.03.2024: Позивачу - надати пояснення з приводу оплати Відповідачем 50 000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 14028_2 від 04.06.2021 та клопотання Відповідача про зменшення розміру пені до 50 000,00 грн.; явку у засідання повноважних представників учасників справи визнано обов`язковою.

14.03.2024 від Позивача надійшли пояснення на виконання вимог ухвали суду від 07.03.2024, в яких він зазначив, що не має заперечень з приводу оплати Відповідачем 50 000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 14028_2 від 04.06.2021. Це знову ж таки пояснюється неналежним виконанням ТОВ "Аутсорсингова компанія "Бухгалтер" своїх зобов`язань за договором № ЗП/0220/1 від 03.02.2020 про надання послуг з бухгалтерського супроводу, Позивач не знав про отримання від Відповідача коштів у сумі 50 000,00 грн. У зв`язку з цим Позивач має намір зменшити розмір позовних вимог. Крім того, Позивач просив суд у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру пені до 50 000,00 грн. відмовити.

14.03.2024 від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з Відповідача основний борг у розмірі 418 000,00 грн., пеню у розмірі 383 563,66 грн., 3% річних у розмірі 31 470,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 156 668,82 грн., а також повернути судовий збір у розмірі 37 374,38 грн.

28.03.2024 від Позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 02.04.2024 о 14:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 29.03.2024 у задоволенні заяви Позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

Позивач у судове засідання 02.04.2024 не з`явився, 02.04.2024 від нього надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності його представника.

Представник Відповідача у судовому засіданні 02.04.2024 проти позовних вимог заперечував та у позові просив відмовити.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОШОК" (далі Позивач, Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Ковальчук Жанною Петрівною (далі Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки № 16/2020 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) Покупцеві в обумовлений строк визначений Договором товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і оплатити його на умовах, встановлених Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору товаром, поставка якого є предметом Договору, (далі товар), є:

1.2.1 часник зубок 1-ї репродукції (оброблений) у кількості 12 000 кг.

Якість товару повинна відповідати встановленим для цього виду товарів вимогам і стандартам, санітарним та екологічним нормам (п. 1.3 Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що товар повинен бути поставлений Покупцеві у листопаді 2020 року.

За умовами п. 2.2 Договору місцем поставки товару є склад Покупця, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 2.4 Договору приймання-передача товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до чинного законодавства України з підписанням сторонами актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами Договору.

Пунктом 2.7 Договору передбачено, що доставка товару на склад Покупця здійснюється власними силами Постачальника.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна Договору визначається загальною вартістю фактично поставленого Покупцеві товару.

За умовами п. 3.2 Договору узгоджена сторонами вартість товару становить: часник зубок 1-ї репродукції 130 грн./кг, у т.ч. ПДВ.

Згідно з п. 3.3 Договору загальна вартість узгодженої сторонами у п. 1.2.1 Договору кількості товару становить 1 560 000,00 грн., у т.ч. ПДВ, і сплачується Покупцем двома платами у такому порядку:

3.3.1 перший платіж у розмірі 1 000 000,00 грн., у т.ч. ПДВ, Покупець сплачує до 30.10.2020;

3.3.2 другий платіж у розмірі 92 000,00 грн., у т.ч. ПДВ, Покупець сплачує до 28.02.2021;

3.3.3 третій платіж у розмірі 468 000,00 грн., у т.ч. ПДВ, Покупець сплачує до 30.07.2021.

Відповідно до п. 3.6 Договору оплата товару Покупцем здійснюється згідно з виставленими Покупцем рахунками, шляхом перерахування відповідної сум грошових коштів на рахунок Постачальника.

За умовами п. 4.4 Договору у випадку порушення Покупцем встановлених Договором чи додатковими угодами до нього строків оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості.

Відповідно до п. 5.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, якщо не буде припинений раніше у випадках, прямо передбачених Договором, чинним законодавством або за згодою сторін.

За умовами п. 5.2 Договору сторони вирішили, якщо врожайність часнику менше 19 тонн з гектара, то Покупець має повне право не оплачувати 30% від суми контракту, також якщо схожість часнику буде менше 50%, то Покупець має право вимагати повернення коштів згідно контракту за умови складання відповідного акту.

На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу товар на суму 1 560 000,00 грн., що підтверджується актом № 1 від 12.11.2020 приймання-передачі товару за договором поставки від "29" жовтня 2020 року № 16/2020.

У п. 3 вказаному акту зазначено, що підписанням цього акту сторони підтверджують факт поставки товару у строки, у кількості та якості, що обумовлені Договором, виконання з боку Постачальника своїх зобов`язань за Договором у повному обсязі, а з боку Покупця факт приймання товару і відсутність у Покупця претензій до Постачальника щодо кількості та якості поставленого товару.

Однак, як стверджував Позивач, Відповідач не розрахувався з ним за поставлений товар у розмірі 1 560 000,00 грн., що і було причиною виникнення спору.

Під час розгляду справи, 21.12.2023 від Відповідача надійшов відзив на позов, до якого додано докази на підтвердження оплати Позивачу до подання позову до суду 1 092 000,00 грн.

До того ж, 02.02.2024 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він, зокрема зазначив, що заборгованість Відповідача складає 468 000,00 грн. Позивач вказав, що стосовно здійсненої Відповідачем оплати за товар у розмірі 1 092 000,00 грн. він не має заперечень. Так сталось, що внаслідок неналежного виконання ТОВ "Аутсорсингова компанія "Бухгалтер" своїх зобов`язань за договором № ЗП/0220/1 від 03.02.2020 про надання послуг з бухгалтерського супроводу Позивач не знав про отримання від Відповідача коштів у розмірі 1 092 000,00 грн.

У зв`язку з цим 05.02.2024 від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з Відповідача основний борг у розмірі 468 000,00 грн., пеню у розмірі 429 410,86 грн., 3% річних у розмірі 35 231,27 грн., інфляційні втрати у розмірі 175 409,00 грн., а також повернути судовий збір у розмірі 35 599,15 грн.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписів ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови п. 3.3 Договору, кінцевим строком оплати поставленого товару є 30.07.2021.

Як вказувалось вище, 05.02.2024 від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з Відповідача основний борг у розмірі 468 000,00 грн., пеню у розмірі 429 410,86 грн., 3% річних у розмірі 35 231,27 грн., інфляційні втрати у розмірі 175 409,00 грн., а також повернути судовий збір у розмірі 35 599,15 грн.

06.02.2024 від представника Відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він посилається на наявність Договору № 17/2020 про надання послуг по посіву часнику від 29.10.2020, підписаного між Позивачем та Відповідачем, складеного між ними Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання послуг по посіву часнику від 29.10.2020 на суму 55 900,00 грн. та платіжного доручення № 14028_2 від 04.06.2021 на суму 50 000,00 грн. (а.с. 132-138).

Відповідач у поясненнях вказує, що грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. за платіжним дорученням № 14028_2 від 04.06.2021 сплачені на виконання вказаного вище Договору № 17/2020 про надання послуг по посіву часнику від 29.10.2020.

Перевіркою вказаної оплати, судом встановлено, що платіжне доручення № 14028_2 від 04.06.2021 на суму 50 000,00 грн. має призначення платежу «За насіння часнику згідно Договору № 16/2020 від 29.10.2020».

Таким чином, сума у розмірі 50 000,00 грн. за платіжним дорученням № 14028_2 від 04.06.2021 сплачена на виконання Договору поставки № 16/2020 від 29.10.2020 та входить у третій платіж (пп. 3.3.3 п. 3.3 Договору - 468 000,00 грн.), який повинен був відбутися до 30.07.2021.

Отже, сума заборгованості у розмірі 50 000,00 грн., яка сплачена Відповідачем раніше (до подачі позову 16.10.2023), що не враховано Позивачем, заявлена останнім безпідставно та задоволенню не підлягає.

Сума боргу, що підлягає задоволенню, яка не сплачена Відповідачем станом на 30.07.2021, є сума у розмірі 418 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 468 000,00 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 418 000,00 грн., у задоволенні стягнення грошових коштів у сумі 50 000,00 грн. слід відмовити.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вказувалось вище, за умовами п. 4.4 Договору у випадку порушення Покупцем встановлених Договором чи додатковими угодами до нього строків оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості.

Позивач просить суд, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 03.02.2024, стягнути з Відповідача пеню за період з 31.07.2021 по 01.02.2024 у розмірі 429 410,86 грн. від загальної суми боргу 468 000,00 грн.

Як вказувалось вище, станом на 30.07.2021 Відповідач має заборгованість у розмірі 418 000,00 грн.

Суд, зробивши власний розрахунок пені від вказаної вище суми заборгованості у розмірі 418 000,00 грн., дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в сумі 383 533,63 грн.

В решті позовних вимог в цій частині у розмірі 45 877,23 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 03.02.2024, стягнути з Відповідача 3% річних за період з 31.07.2021 по 01.02.2024 у розмірі 35 231,27 грн. та інфляційні втрати за період з серпня 2021 року по грудень 2023 року у розмірі 175 409,00 грн. від загальної суми боргу 468 000,00 грн.

Як вказувалось вище, станом на 30.07.2021 Відповідач має заборгованість у розмірі 418 000,00 грн.

Суд, зробивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат від вказаної вище суми заборгованості у розмірі 418 000,00 грн., дійшов висновку, що позовні вимоги в частині 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 31 467,24 грн. і в сумі 156 668,82 грн. відповідно.

В решті позовних вимог в частині 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 3 764,03 грн. та у розмірі 18 740,18 грн. відповідно, слід відмовити.

07.03.2024 від Відповідача надійшло клопотання про зменшення штрафних санкцій, в якому він просив суд, у випадку задоволення позовних вимог, зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 50 000,00 грн.

В обґрунтування Відповідач зазначає, що розмір заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат перевищує суму основного боргу майже у 3 рази. Подані сторонами докази свідчать, що між сторонами дійсно існує спір щодо останнього платежу за Договором, оскільки врожайність часнику виявилась меншою, ніж було обумовлено сторонами у Договорі, у зв`язку з чим Відповідач вважає себе звільненим від обов`язку сплачувати останній платіж у розмірі 30% від загальної суми в силу п. 5.2 Договору. Крім того, прострочення виконання грошового зобов`язання Відповідачем, а також його виконання не у повному обсязі не призвели до заподіяння збитків Позивачу, а доказів таких збитків Позивачем не надано.

Вирішуючи заявлене Відповідачем клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зробила такі висновки:

"Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.".

Суд звертає увагу, що розмір пені (383 533,63 грн.) складає майже 92% суми основного боргу.

Суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Суд наголошує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Крім того, суд враховує, що у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору, Позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати, що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора.

На підставі викладеного господарський суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені на 50% від розміру, який підлягає до стягнення. Відтак, розмір пені, що підлягає до стягнення, становить 191 766,82 грн.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з Відповідача основного боргу у розмірі 418 000,00 грн., пені у розмірі 191 766,82 грн., 3% річних у розмірі 31 467,24 грн., інфляційних втрат у розмірі 156 668,82 грн.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Доводи Відповідача щодо відсутності у нього обов`язку здійснювати останній платіж у розмірі 30% від суми Договору на підставі п. 5.2 Договору, оскільки товар виявився неякісним, врожайність часнику становила менше 19 тонн з гектара, що підтверджується Актом оприбуткування врожаю часнику № 1 від 04.08.2021 (а.с. 89), суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідачем не надано доказів його відмови від прийняття товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання Позивачем своїх зобов`язань за Договором у повному обсязі, як-то звернення у подальшому до Позивача з будь-якими претензіями щодо незадовільної якості поставленого товару.

Натомість, Відповідач підписав акт № 1 від 12.11.2020 приймання-передачі товару за договором поставки від "29" жовтня 2020 року № 16/2020, у п. 3 якого зазначено, що підписанням цього акту сторони підтверджують факт поставки товару у строки, у кількості та якості, що обумовлені Договором, виконання з боку Постачальника своїх зобов`язань за Договором у повному обсязі, а з боку Покупця факт приймання товару та відсутність у Покупця претензій до Постачальника щодо кількості та якості поставленого товару.

При цьому, Акт оприбуткування врожаю часнику № 1 від 04.08.2021 складено Відповідачем одноособово за участю його найманих осіб.

У матеріалах справи відсутні докази отримання Позивачем будь-яких запрошень від Відповідача для участі у комісії з приймання врожаю часнику. При цьому, копія листа Відповідача від 03.08.2021 та копія конверта не можуть бути належними доказами здійснення Відповідачем запрошення Позивача, оскільки неможливо встановити що саме цей лист було надіслано в конверті, з огляду на відсутність опису вкладення у цінний лист.

Твердження Відповідача щодо відмови Позивача провести збір врожаю часнику власною технікою суд не бере до уваги, оскільки між сторонами було укладено договір поставки, а не договір підряду або надання послуг. При цьому, Договором поставки № 16/2020 від 29.10.2020 не було передбачено надання Позивачем послуг Відповідачу зі збирання часнику.

Заяви свідків стосовно збору врожаю взагалі не стосуються вказаного вище Договору поставки та предмету спору.

Крім того, пункт 5.2 Договору, маючи відкладальну умову оплати для Відповідача, не містить механізму встановлення обставин з приводу того хто, коли або за участю яких відповідальних осіб встановлюється врожайність часнику, їх повідомлення, яким чином чи засобами зв`язку, термін їх прибуття.

Акт оприбуткування врожаю часнику № 1 від 04.08.2021 містить в собі наявність позначки «ЗАТВЕРДЖУЮ» Представник ТОВ «Єврошок», що вказує про необхідність засвідчення такого акту представником Позивача.

Вважаючи на те, що вказаний вище пункт 5.2 Договору не врегульований сторонами Договору, має під собою будь-яке на власний розсуд тлумачення стосовно його сприйняття останніми у господарських відносинах за цим Договором поставки, то суд не наділений правом особистого його тлумачення з приводу тих умов, які сторони визначили на власний розсуд.

Враховуючи положення п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд не приймає до розгляду заяву Позивача від 14.03.2024 про зменшення розміру позовних вимог, оскільки вона подана після закінчення підготовчого засідання.

У зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір за подання позовної заяви відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При розгляді справи, з урахуванням остаточних вимог Позивача, які викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 03.02.2024, судом встановлена переплата Позивача судового збору у розмірі 35 599,15 грн., яка підлягає поверненню останньому з Державного бюджету України за ухвалою суду після ухвалення судом відповідного рішення у цій справі.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Так, згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 02.04.2024 місцезнаходженням Позивача є: 02125, м. Київ, пр. Нарбута Георгія, 3.

З огляду на викладене, суд врахував інформацію щодо зміни місцезнаходження Позивача під час ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковальчук Жанни Петрівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОШОК" (02125, м. Київ, пр. Нарбута Георгія, 3, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 418 000,00 грн., пеню у розмірі 191 766,82 грн., 3% річних у розмірі 31 467,24 грн., інфляційні втрати у розмірі 156 668,82 грн. та судовий збір у розмірі 14 845,05 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

02.04.2024