СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Харків Справа № 917/1957/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Шевель О.В.,

без участі представників сторін,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" (вх.№318П/2) та Харківської обласної прокуратури (вх.№373П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Киричук О.А., дата складання повного тексту рішення - 15.01.2024, у справі №917/1957/23

за позовом Салтівської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків, в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Харківської обласної державної адміністрації - Харківської обласної військової адміністрації, м. Харків, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів, Акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо", Полтавська область, м. Лубни,

про стягнення 233 187, 94грн

ВСТАНОВИВ:

Салтівська окружна прокуратура міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації - Харківської обласної військової адміністрації та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" про стягнення внаслідок неналежного (несвоєчасного) виконання зобов`язання з поставки товару за договором на постачання продовольчих товарів яловичина) від 23.03.2022 пені за період з 03.04.2022 по 04.04.2022 у розмірі 7 522, 19грн та з 08.04.2022 по 01.05.2022 у розмірі 225 665, 75грн, всього у сумі 233 184, 97грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" до Державного бюджету України пеню у розмірі 116 593, 97грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви в сумі 3 497, 77грн; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що на виконання умов договору з урахуванням здійсненої платником 31.03.2022 попередньої оплати за рахунком №ЛМ 1-2303 від 23.03.2022, поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 02.03.2022 включно, а за рахунком № ЛМ 2-0104 від 01.04.2022, що був сплачений 05.04.2022, - у строк до 07.04.2022 включно, однак, всупереч умовам договору та положенням чинного законодавства України відповідачем зобов`язання з поставки товару у визначені строки не виконано.

Як встановлено судом першої інстанції, фактичне виконання зобов`язання з поставки яловичини за першою заявкою відбулося 05.04.2022, а фактичне виконання зобов`язання з поставки яловичини за другою заявкою відбулося 02.05.2022, що свідчить про неналежне виконання постачальником зобов`язання, покладеного на нього за договором.

За таких обставин, постачальнику у відповідності до пункту 6.1 договору нараховано пеню за період з 03.04.2022 по 04.04.2022 у розмірі 7 522, 19грн та з 08.04.2022 по 01.05.2022 у розмірі 225 665, 75грн, всього у сумі 233 184, 97 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена вимога є правомірною.

Водночас, враховуючи принцип розумності та справедливості, виконання відповідачем основного зобов`язання за договором, незначне прострочення виконання зобов`язання, беручи до уваги неподання позивачами доказів понесення ними збитків внаслідок допущених відповідачем порушень умов договору, врахувавши інтереси учасників справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру нарахованої пені на 50% на підставі статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 116 593, 97 грн пені; в позові в частині стягнення 116 593, 97грн пені суд відмовив.

Крім іншого, судом першої інстанції зазначено, що враховуючи порушення відповідачем зобов`язання з поставки продовольчих товарів з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, оплата за якими здійснювалась за кошти, які виділялися безпосередньо з резервного фонду Державного бюджету України за бюджетною програмою 3101710, КЕКВ 2620, нараховані суми пені підлягають стягненню з відповідача безпосередньо до Державного бюджету України.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024 та ухвалити нове рішенням, яким у позові відмовити; також просить здійснити перерозподіл судових витрат.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав у органу прокуратури на представництво інтересів Харківської обласної військової адміністрації у даному спорі. Щодо Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України апелянт зазначає, що Міністерство не є стороною договору.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки аргументам для зменшення розміру неустойки, що свідчить, на думку апелянта, про неправильне застосування норм матеріального права; відповідач посилається на те, що навів достатньо аргументації для зменшення штрафних санкцій до 95%.

Також, не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Харківська обласна прокуратура звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024 в частині відмови в задоволенні позовних вимог прокурора про стягнення пені в сумі 116 593, 97грн та ухвалити в цій частині нове рішенням, яким позовні вимоги задовольнити повністю; також просить судові витрати відшкодувати на користь Харківської обласної прокуратури за рахунок відповідача.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що відповідно до матеріалів справи, жодних виняткових обставин, які б зменшували відповідальність відповідача, не встановлено.

Прокурор вважає, що судом не враховано мету укладення договору між Харківською обласною військовою адміністрацією та ТОВ "Лубним`ясо", а також інтереси замовника за цим договором, що мають суттєве значення для справи.

На думку прокурора, у даній справі має місце незаперечна значимість порушення інтересів держави, оскільки безпідставне та необґрунтоване зменшення пені, що підлягає стягненню з ТОВ "Лубним`ясо", є неприпустимим в сучасних умовах, адже призводить до посилення дефіциту коштів у резервному фонді Державного бюджету України, яких наразі щоденно потребує Україна в умовах війни.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтами було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що Харківська обласна прокуратура та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" звернулись з апеляційними скаргами на один процесуальний документ - рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024, судова колегія вважає можливим розглядати апеляційні скарги в одному спільному апеляційному провадженні.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024 у справі №917/1957/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024 у справі №917/1957/23; постановлено здійснити розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" та Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024 у справі №917/1957/23 в одному спільному апеляційному провадженні у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк до 11.03.2024 для подання відзивів на апеляційні скарги з доказами їх надсилання апелянтам; встановлено учасникам справи строк до 11.03.2024 для подання заяв і клопотань.

Копії ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження були надіслані учасникам справи за допомогою підсистеми "Електронний суд", користувачами якої учасники справи є.

05.03.2024 від Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України надійшла заява щодо апеляційних скарг, просить скаргу прокурора задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

05.03.2024 від Салтівської окружної прокуратури міста Харкова надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, зазначає, що Харківська обласна військова адміністрація не вживала належних заходів на захист порушених інтересів держави, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом до ТОВ "Лубним`ясо", а лише оскаржувала висновки Держаудитслужби, що не є предметом спору у даній справі.

Прокурор також посилається на статус Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України як розпорядника коштів, сплачених за договором у спірних правовідносинах.

Щодо доводів відповідача про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій прокурор зазначає, що факти введення в Україні воєнного стану та проведення бойових дій на території Харківської області та міста Харкова, зокрема, не мали ознаки непередбачуваності та були враховані сторонами при укладенні договору.

На думку прокурора, збільшення терміну виконання зобов`язання постачальником не може бути розцінене як незначне правопорушення, адже, зазначені обставини унеможливили виконання Харківською обласною військовою адміністрацією своїх повноважень, визначених статтею 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в частині забезпечення населення основними продовольчими товарами.

З огляду на викладене, просить відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги.

11.03.2024 від АТ "Українська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що здійснивши акцепт умов договору шляхом приєднання до його умов, відповідач усвідомлював права та обов`язки, які він на себе взяв, зокрема, передбачений в пункті 5.4. договору строк поставки товару, що становив 2 календарних дні з моменту отримання постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено сторонами додатково.

АТ "Українська залізниця" просить прийняти викладені у відзиві пояснення при прийнятті постанови по даній справі.

20.03.2024 від Харківської обласної державної адміністрації надійшли пояснення у справі, вважає, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки не здійснення або здійснення неналежним чином компетентним органом захисту інтересів держави.

28.03.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, зазначає, що доводи органу прокуратури про те, що кошти, які відповідач отримав в рахунок оплати за договором, були виділені як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам, а, отже, мають стягуватися до Державного бюджету України не є обґрунтованими, оскільки за умовами договору пеня за порушення строків поставки товару сплачується на рахунок АТ "Укрзалізниця".

29.03.2024 від Салтівської окружної прокуратури міста Харкова надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача у справі, зазначає, що неналежне виконання зобов`язання щодо постачання товару у передбачений строк за договором на постачання продовольчих товарів з боку відповідача призвело до порушення інтересів держави як в особі Харківської обласної військової адміністрації, так і в особі Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, які є співпозивачами у справі.

Прокурор зазначає, що зарахування коштів на рахунок АТ "Укрзалізниця" не змінить правовий статус стягуваних сум як коштів Державного бюджету України, оскільки вони будуть безальтернативно перераховані до Державної казначейської служби України Акціонерним товариством "Укрзалізниця", яке, у свою чергу, виступає лише посередником з питань проведення фінансових операцій, пов`язаних з тристоронніми договорами, не основним розпорядником коштів.

03.04.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення, зазначає, що АТ "Укрзалізниця" є самостійною юридичною особою, яка вправі набувати цивільні права та обов`язки, здійснювати їх захист; АТ "Укрзалізниця" не є суб`єктом владних повноважень, що виключає можливість прокурору звернутися до суду з відповідним позовом від імені юридичної особи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2024, у зв`язку із перебуванням судді Бородіної Л.І. на навчанні, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Шевель О.В.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційних скарг у спрощеному провадженні, викладені в апеляційних скаргах доводи апелянтів, а також доводи учасників справи, викладені у відзивах на апеляційні скарги, поясненнях, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, Харківською обласною військовою адміністрацією (далі - Замовник), АТ "Укрзалізниця" (далі - Платник) та ТОВ "Лубним`ясо" (далі - Постачальник) укладено договір на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання та/або пакувальних товарів для їх фасування.

На сайті АТ "Укрзалізниця" за посиланням https://uz.gov.ua/about/procurement/ оприлюднено договір на постачання продовольчих товарів, затверджений рішенням правління від 12.03.2022, витяг з протоколу № Ц-54/29 Ком.т, за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620) (далі Договір).

Пунктом 11.2 Договору визначено, що відповідно до умов статті 634 Цивільного кодексу України цей Договір є договором приєднання і може бути укладений лише шляхом приєднання Замовника та Постачальника до всіх умов Договору в цілому.

Пунктом 11.5 Договору передбачено, що з моменту набрання чинності цей Договір має таку ж юридичну силу, як звичайний Договір на паперових носіях і не потребує підписання Сторонами.

Згідно з умовами пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Замовнику продовольчі товари тривалого зберігання та/або пакувальні товари для їх фасування (далі Товар), перелік, кількість, ціни, умови оплати та поставки яких зазначаються Замовником у заявках, Замовник зобов`язується прийняти вказаний Товар, а Платник зобов`язується своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього Договору.

Відповідно до пункту 2.2 Договору, оплата Товару Платником здійснюється з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 №185 "Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану" (зі змінами), на таких умовах:

Попередня оплата у розмірі 30 (тридцять) % вартості Товару проводиться протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього Договору, оформленого належним чином та погодженого Замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках Платника.

Остаточний розрахунок за поставлений Товар проводиться Платником протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього Договору, оформленого належним чином та погодженого Замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках Платника.

Погодження остаточного розрахунку Міністерством аграрної політики та продовольства України здійснюється на підставі акта прийому-передачі Товару та/або накладної (товаро-транспортної або залізничної), підписаних Постачальником та Замовником.

Пунктами 5.4, 5.5, 5.7 Договору визначено, що Товар повинен бути поставлений Замовнику протягом 2 календарних днів з моменту отримання Постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено Сторонами додатково.

Датою поставки Товару є дата приймання Замовником партії Товару та підписання Замовником відповідних документів. Один примірник документів, що підтверджує поставку Товару негайно передається Замовником Платнику у визначеному цим Договором порядку.

Перехід права власності на Товар відбувається в момент прийняття представником Замовника партії Товару. Доказом прийняття партії Товару є акт прийому-передачі та/або накладна (товаро-транспортна або залізнична) та/або інші документи первинної звітності, що оформлені належним чином (відповідно до вимог законодавства України та умов цього Договору) та підписані уповноваженими особами.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, у разі затримки поставки Товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому Договорі рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого Товару за кожний день затримки.

Відповідно до пунктів 8.2, 8.3 Договору, Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі, з подальшим наданням протягом 20 (двадцяти) календарних днів підтверджуючих документів.

Належним доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або її регіональними представництвами.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту здійснення Постачальником його акцепту і діє до 31.12.2022 включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (пункт 10.1 Договору).

Згідно з пунктом 11.1 Договору, сторони підтверджують, що вони усвідомлюють усі ризики пов`язані з виконанням умов цього Договору, який укладається в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022.

Харківською обласною військовою адміністрацією на адресу ТОВ "Лубним`ясо" направлено заявку на закупівлю продовольчих товарів (відповідно до Постанови КМУ від 02.03.2022 №185): яловичина за адресою доставки: м. Харків, Харківська область, 449909, жд станція Харків-Ліски, вул. Біологічна, 6.

Заявка підписана уповноваженою особою Замовника Белявцевою В.В.

У відповідь на зазначену заявку ТОВ "Лубним`ясо" виставлено скановану копію належним чином оформленого рахунку на оплату від 23.03.2022 №ЛМ 1-2303 за постачання продовольчих товарів: яловичина знежилована односортна заморожена (ваг пак 3,2 кг, Scott Smeat) (КОД ДК 021:2000) у кількості 40 000 кг за ціною 143,00 грн (без ПДВ), на загальну суму 6 864 000, 00 грн (з ПДВ).

Таким чином, 23.03.2022 між сторонами укладено Договір на умовах, що передбачені проєктом Договору, опублікованим на офіційному вебсайті АТ "Укрзалізниця".

Відтак, Постачальник зобов`язався поставити Замовнику яловичину у кількості 40 000кг на загальну суму 6 864 000, 00грн, Замовник - прийняти вказаний Товар, Платник - своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього Договору.

31.03.2022 на виконання підпункту 2.2.1. пункту 2.2. Договору, Платником здійснено попередню оплату у розмірі 30 % вартості Товару на суму 2 059 200, 00 грн (два мільйони п`ятдесят дев`ять тисяч двісті гривень 00 копійок) згідно рахунку №ЛМ 1-2303 від 23.03.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620), що підтверджується платіжним дорученням № 443 від 31.03.2022.

Крім того, листом від Харківської обласної військової адміністрації від 01.04.2022 №51, ХОВА направлено заявку на отримання продовольчих товарів та надання рахунку на оплату на постачання товару: яловичина знежилована односортна заморожена, КОД ДК 021:2015 у кількості 100 000 кг за адресою доставки: м. Харків, Харківська область, 449909, жд станція Харків-Ліски, вул. Біологічна, 6.

Лист підписано уповноваженою особою Замовника ОСОБА_1 .

У відповідь на зазначений лист ТОВ "Лубним`ясо" виставлено скановану копію належним чином оформленого рахунку на оплату від 01.04.2022 №ЛМ 2-0104 за постачання продовольчих товарів: яловичина знежилована односортна заморожена (КОД ДК 021:2015 ) у кількості 100 000 кг за ціною 143,00 грн (без ПДВ), на загальну суму 17 160 000, 00 грн (з ПДВ).

Відтак, Постачальник зобов`язався поставити Замовнику яловичину у кількості 100 000 кг на загальну суму 17 160 000, 00грн, Замовник - прийняти вказаний товар, Платник - своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього Договору.

05.04.2022 на виконання підпункту 2.2.1. пункту 2.2. Договору, Платником здійснено попередню оплату у розмірі 30 % вартості Товару на суму 5 148 000, 00 грн (п`ять мільйонів сто сорок вісім тисяч гривень 00 копійок) згідно рахунку № ЛМ 2-0104 від 01.04.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620), що підтверджується платіжним дорученням № 744 від 05.04.2022.

Таким чином, з урахуванням здійсненої Платником 31.03.2022 попередньої оплати за рахунком № ЛМ 1-2303 від 23.03.2022, поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 02.03.2022 включно, а за рахунком № ЛМ 2-0104 від 01.04.2022, що був сплачений 05.04.2022, у строк до 07.04.2022 включно, однак, всупереч умовам договору та положенням чинного законодавства України Відповідачем зобов`язання з поставки товару у визначені строки не виконано.

Згідно видаткової накладної від 05.04.2022 №ЛМ 1-2303 на суму 6 864 000, 00грн (кількість 40 000кг), продукція за першою заявкою була поставлена Замовнику 05.04.2022 у загальній кількості 40 000 кг.

Згідно видаткової накладної від 02.05.2022 №ЛМ 2-0104 на суму 17 160 000, 00грн, продукція за другою заявкою була поставлена Замовнику 02.05.2022 у загальній кількості 100 000 кг.

19.04.2022 на виконання підпункту 2.2.2. пункту 2.2. Договору, Платником здійснено остаточну оплату у розмірі 70 % вартості Товару на суму 4 804 800, 00грн (чотири мільйони вісімсот чотири тисячі вісімсот гривень 00 копійок згідно рахунку №ЛМ 1-2303 від 3.03.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620), що підтверджується платіжним дорученням №1179 від 19.04.2022.

У той же час, 06.05.2022 на виконання підпункту 2.2.2. пункту 2.2. Договору, Платником здійснено остаточну оплату у розмірі 70 % вартості Товару на суму 12 012 000, 00 грн (дванадцять мільйонів дванадцять тисяч гривень 00 копійок згідно рахунку №ЛМ 2-0104 від 01.04.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620), що підтверджується платіжним дорученням № 1493 від 06.05.2022.

Таким чином, фактичне виконання зобов`язання з поставки яловичини за першою заявкою відбулося 05.04.2022, хоча, з урахуванням здійсненої Платником 31.03.2022 попередньої оплати, поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 02.04.2022 включно.

У той же час, фактичне виконання зобов`язання з поставки яловичини за другою заявкою відбулося 02.05.2022, хоча, з урахуванням здійсненої Платником 05.04.2022 попередньої оплати, поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 07.04.2022 включно.

За таких обставин, Постачальнику у відповідності до пункту 6.1 Договору, нараховано пеню за період з 03.04.2022 до 04.04.2022 та з 08.04.2022 до 01.05.2022 у розмірі 233 187, 94грн.

Вважаючи порушеними інтереси держави, прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача до Державного бюджету України відповідних сум у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Лубним`ясо", як постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів тривалого зберігання з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану.

Щодо підстав здійснення прокурором представництва інтересів держави у спірних правовідносинах судова колегія зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до частин 1, 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Таким чином, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №915/162/19 зазначено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У позовній заяві прокурор зазначив, що договір, укладений між Харківською обласною військовою адміністрацією, АТ Укрзалізниця та ТОВ "Лубним`ясо", фінансувався за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету.

Кошти для фінансування цього договору виділялись Мінінфраструктури у вигляді субвенції відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 03.03.2022 №193 Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету з подальшим їх перерахуванням на рахунок АТ Укрзалізниця, яким здійснено попередню оплату за Договором.

Прокурор посилається на те, що державний інтерес у спірних правовідносинах полягає у забезпеченні законності використання бюджетних коштів та належного виконання зобов`язань, які укладаються з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, на фінансування яких державою виділяються бюджетні кошти у значному розмірі.

Таким чином, звернення прокурора із вказаним позовом спрямоване на відновлення зазначених інтересів, оскільки стягнення відповідних коштів, які є компенсацією за прострочення виконання зобов`язання за договором поставки, із Постачальника на рахунок Платника з подальшим їх поверненням до державного бюджету сприятиме фінансуванню нагальних потреб держави в умовах воєнного стану.

Прокурор посилається на те, що неналежне виконання зобов`язання щодо постачання Товару у передбачений строк за договором на постачання продовольчих товарів з боку відповідача призвело до порушення прав Харківської обласної військової адміністрації щодо можливості розпорядження бюджетними коштами на закупівлю продовольчих товарів з метою забезпечення нагальних потреб держави в умовах воєнного стану.

Тобто, у вказаному випадку вбачається порушення інтересів держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, що полягає у неналежному (несвоєчасному) виконанні зобов`язання щодо поставки Товару за договором ТОВ "Лубним`ясо".

Враховуючи наведене, як вказує прокурор, має місце порушення інтересів держави у бюджетній сфері внаслідок неналежного (несвоєчасного) виконання зобов`язання за договором на постачання продовольчих товарів з боку ТОВ "Лубним`ясо", що є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру, спрямованих на їх захист.

Прокурор зазначає, що у спірних правовідносинах Харківська обласна військова адміністрація є органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів. Крім того, суб`єктом владних повноважень, наділеним компетенцією захищати інтереси держави у спірних правовідносинах, є Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, яке є співпозивачем у справі.

Судова колегія зазначає, що поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до статті 4 Закону України Про правовий режим воєнного стану, на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки й порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування.

У разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військових адміністрацій їх статусу набувають відповідно районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу начальників відповідних військових адміністрацій.

На виконання Закону України Про правовий режим воєнного стану Президентом України 24.02.2022 виданий Указ №68/2022 про утворення Харківської обласної військової адміністрації, статусу якої відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану набула Харківська обласна державна адміністрація.

Повноваження військових адміністрацій передбачені статтею 15 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Обласні військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, зокрема щодо складання та затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання; розподілу переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення.

Постановою Кабінету Міністрів України №252 від 11.03.2022 Деякі питання формування та виконання місцевих бюджетів у період воєнного стану визначено, що з метою оперативного та ефективного прийняття управлінських рішень для забезпечення безперебійного функціонування установ і закладів бюджетної сфери, комунальних підприємств та задоволення життєво необхідних потреб жителів територіальних громад у період воєнного стану, введеного Указом Президента України №64 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, виконання та формування місцевих бюджетів здійснюється відповідно до бюджетного законодавства з урахуванням таких особливостей: органи місцевого самоврядування, їх виконавчі органи, місцеві державні адміністрації, військово-цивільні адміністрації продовжують здійснювати бюджетні повноваження, а у разі утворення військових адміністрацій такі повноваження здійснюють військові адміністрації відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Постановою Кабінету Міністрів України №528 від 03.05.2022 Деякі питання фінансування закупівлі товарів тривалого зберігання в умовах воєнного стану затверджено розподіл у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а також Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану.

Згідно із зазначеним розподілом обласному бюджету Харківської області виділено з державного бюджету на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану 388 878 200 грн.

Крім того, відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку, головним розпорядником субвенції є Мінінфраструктури. Розпорядники субвенції за місцевими бюджетами визначаються рішеннями про такі бюджети відповідно до законодавства.

Кошти, використані Укрзалізницею для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів, та коштами місцевих бюджетів, що передані розпорядникам субвенції, від розпорядників субвенції постачальникам товарів (виконавцям робіт або надавачам послуг), у сумі такого платежу.

Крім того, відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 02.03.2022 №185 військові адміністрації є замовниками за тристоронніми договорами щодо здійснення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави.

Згідно з умовами договору, Харківська обласна військова адміністрація є його стороною (Замовником), до прав та повноважень якої належить: прийняття товару, перевірка відповідності його асортименту, кількості, якості прийнятого товару, а також строків його прийняття, ініціювання вирішення спорів за договором у судовому порядку (пункти 1.1, 6.5, 9.3 договору).

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що Харківська обласна військова адміністрація є органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах.

Щодо доводів відповідача, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав у органу прокуратури на представництво інтересів Харківської обласної військової адміністрації у даному спорі, судова колегія зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів справи, Салтівська окружна прокуратура міста Харкова листом від 02.08.2023 №53-100-8735вих-23 повідомила Харківську обласну військову адміністрацію про існування порушення інтересів держави у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Лубним`ясо", як постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів тривалого зберігання з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а також наявності підстав для стягнення відповідних штрафних санкцій за прострочення зобов`язання у судовому порядку.

Зазначеним листом також витребувано відомості щодо вжитих і запланованих заходів із захисту порушених інтересів держави.

У відповіді від 24.08.2023 № 01-60/5694 Харківська обласна військова адміністрація зазначила, що не погоджується з фактом наявності порушень умов договору у вказаних правовідносинах та повідомила окружну прокуратуру про оскарження Департаментом агропромислового розвитку ХОДА аналогічних висновків Держаудитслужби.

Так, Департамент агропромислового розвитку Харківської обласної державної (військової) адміністрації звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Північно-східного офісу Держаудитслужби, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу "Про усунення виявлених порушень" від 22.05.2023 року №202008-11/2191-2023, складену на підставі акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної (військової) адміністрації за період з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року за №201620-22/1.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі №520/15564/23 адміністративний позов задоволено з тієї підстави, що у Північно-східного офісу Держаудитслужби були відсутні правові підстави для включення до плану проведення заходів державного фінансового контролю на 4 квартал 2022 року об`єкта контролю - Департамента агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації, та відповідно, проведення у відношенні останнього ревізії.

Однак, оскарження вимоги Держаудитслужби, що стосується порядку проведення ревізії останнім, не є предметом даного спору.

У даному випадку прокурор посилається на існування порушення інтересів держави у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Лубним`ясо", як постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а також наявність підстав для стягнення відповідних штрафних санкцій.

І Харківська обласна державна (військова) адміністрація не зверталась до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Лубним`ясо" штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, як зазначає прокурор, суб`єктом владних повноважень, наділеним компетенцією захищати інтереси держави у спірних правовідносинах, є Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, яке є співпозивачем у справі з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 постанови №193, з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави з резервного фонду Державного бюджету України виділено Міністерству інфраструктури України 6, 6млрд грн (як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам) для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а саме на придбання необхідних продовольчих, а також пакувальних товарів для їх фасування, пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно-ремонтних робіт на об`єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, допоміжних засобів до них, медичного обладнання, оплату послуг із зберігання та/або переробки зерна.

Порядком №528 головним розпорядником субвенції визначено Міністерство інфраструктури України.

Відповідно до пункту 9 Порядку №528, розпорядники субвенції за місцевими бюджетами подають щомісяця до 10 числа Міністерству інфраструктури України звіт про її використання. У свою чергу Міністерство інфраструктури України як головний розпорядник субвенції щомісяця до 25 числа подає Міністерству фінансів України інформацію про використання субвенції здійснюючи контрольні повноваження щодо її використання, а отже, є органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах.

Таким чином, відповідно до вимог бюджетного законодавства Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України як головним розпорядником коштів державного бюджету забезпечило виконання функцій в частині встановлення Кабінетом Міністрів України порядку надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, перерахування коштів субвенції на рахунок АТ Укрзалізниця, відкритий в державному банку, та здійснено заходи щодо відображення в бухгалтерському обліку операцій у частині отриманих місцевими бюджетами доходів.

З огляду на викладене, судова колегія відхиляє доводи відповідача, що Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України не може бути позивачем у справі як не сторона по договору.

Салтівською окружною прокуратурою міста Харкова листом від 02.08.2023 №53-100-3594вих-23 повідомлено Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України про існування порушення інтересів держави у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Лубним`ясо", як постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів тривалого зберігання з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а також наявності підстав для стягнення відповідних штрафних санкцій за прострочення зобов`язання у судовому порядку.

З відповіді Міністерства від 08.08.2023 №12880/34/10-23 вбачається, що воно не вживало заходів на захист інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом до ТОВ "Лубним`ясо".

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18, така бездіяльність Міністерства свідчить про неналежність виконання уповноваженими органами своїх повноважень щодо необхідного захисту державних інтересів.

Таким чином, з боку органу, уповноваженого державою на захист її порушених інтересів (Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України), допущено нездійснення відповідного захисту: не пред`явлено до суду позову на захист інтересів держави про стягнення з ТОВ "Лубним`ясо" до Державного бюджету України відповідних сум у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Лубним`ясо", як постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів.

Листами від 11.10.2023 №53-100-4833вих23 та від 11.10.2023 №53-10-4832вих23 Салтівською окружною прокуратурою міста Харкова надіслано Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України та Харківській обласній військовій адміністрації повідомлення в порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане у сукупності свідчить про належне підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави у цій справі в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в порядку, передбаченому статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону "Про прокуратуру".

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, що фактичне виконання зобов`язання з поставки яловичини за першою заявкою відбулося 05.04.2022, а фактичне виконання зобов`язання з поставки яловичини за другою заявкою відбулося 02.05.2022, що свідчить про неналежне виконання Постачальником зобов`язання, покладеного на нього за договором.

Відповідач визнав, що дійсно при виконанні договору мало місце прострочення поставки товару за рахунком № ЛМ 1-2303 від 23.03.2022 на 2 дні, за рахунком № ЛМ 2-0104 від 01.04.2022 - на 24 дні.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За умовами укладеного сторонами у справі пункту 6.1 Договору на постачання продовольчих товарів сторони погодили, що у разі затримки поставки Товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому Договорі рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого Товару за кожний день затримки.

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Постачальнику у відповідності до пункту 6.1 договору нараховано пеню за період з 03.04.2022 по 04.04.2022 у розмірі 7 522, 19грн та з 08.04.2022 по 01.05.2022 у розмірі 225 665, 75грн, всього у сумі 233 184, 97 грн.

Здійснивши перевірку, наданого прокурором розрахунку, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена вимога є правомірною.

Апелянт проти зазначеного не заперечує, однак, вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки аргументам відповідача для зменшення розміру неустойки; апелянт посилається на те, що навів достатньо аргументації для зменшення штрафних санкцій до 95%.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що в силу приписів статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

У постанові від 23.03.2021 у справі №921/580/19 Верховний Суд вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18).

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки.

У постанові від 16.03.2021 у справі № 922/266/20 Верховний Суд зазначає, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказано, що неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника.

Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів.

З огляду на викладене, судова колегія відхиляє доводи прокурора, що зменшення пені, що підлягає стягненню з ТОВ "Лубним`ясо", є неприпустимим в сучасних умовах, адже призводить до посилення дефіциту коштів у резервному фонді Державного бюджету України, яких потребує Україна в умовах війни.

Відповідач у клопотанні про зменшення штрафних санкцій посилається на те, що він здійснив поставку товару в найгарячіші дні війни, коли більшість території Харківської області була окупована; затримка поставки Товару є мінімальною, Товар був поставлений у повному обсязі та належної якості; відповідач входить до Агро холдингу МХП, який займає лідируючі позиції щодо підтримки Збройних сил України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судова практика щодо застосування вказаних норм Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України наразі є усталеною (див. зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №923/587/20, від 01.10.2020 у справі №904/5610/19, від 02.12.2020 у справі №913/698/19, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 19.01.2021 у справі №920/705/19, від 27.01.2021 у справі №910/16181/18, від 31.03.2020 у справі №910/8698/19, від 11.03.2020 у справі №910/16386/18, від 09.07.2020 у справі №916/39/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20, від 13.04.2021 у справі №914/833/19, від 22.06.2021 у справі №920/456/17) і відповідно до неї при визначення розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):

- обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але Господарський кодекс України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як Цивільний кодекс України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення;

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;

- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;

- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;

- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

- підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто, при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення штрафу. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України).

Такий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 17.07.2021 у справі №916/878/20.

Судом першої інстанції, враховуючи принцип розумності та справедливості, виконання відповідачем основного зобов`язання за договором, незначне прострочення виконання зобов`язання, беручи до уваги неподання позивачами доказів понесення ними збитків внаслідок допущених відповідачем порушень умов договору, врахувавши інтереси усіх сторін, дійшов висновку про можливість зменшення розміру нарахованої пені на 50 %.

Судова колегія зазначає, що у спірних правовідносинах суд першої інстанції скористався своїм правом зменшення штрафних санкцій за результатами здійсненої оцінки наданих сторонами доказів та обставин справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішив питання про наявність підстав, за яких можливе зменшення пені та штрафу на 50%.

Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2014 №7-рп/2013 у справі №1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Як зазначено вище, у постанові від 16.03.2021 у справі №922/266/20 Верховний Суд зазначає, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її саме компенсаторний характер; заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах, оцінивши обставини справи, врахувавши доводи відповідача, викладені у клопотанні про зменшення пені, встановивши відсутність у матеріалах справи доказів понесення позивачами збитків внаслідок несвоєчасної поставки відповідачем Товару, можливо зменшити розмір пені на 50%.

При цьому, судова колегія зазначає, що зменшення розміру штрафних санкції не має негативного впливу на фінансовий стан позивачів, оскільки стягнення неустойки має компенсаторний характер, і не може бути засобом збагачення іншої сторони договору.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у спірних правовідносинах підстав для зменшення розміру пені на 50%.

Щодо доводів відповідача, що за умовами договору пеня за порушення строків поставки товару сплачується на рахунок АТ "Укрзалізниця", колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №169 Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану оборонні та публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законами України Про публічні закупівлі та Про оборонні закупівлі, водночас переліки та обсяги закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України визначаються рішенням державних замовників у сфері оборони; для інших закупівель - рішенням органу управління державним майном суб`єкта господарювання державного сектору економіки.

Відповідно до абзацу третього підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2022 року № 185 Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану акціонерне товариство Українська залізниця уповноважується виступати платником за тристоронніми договорами, замовником за якими є військові адміністрації та/або центральні органи виконавчої влади, зі здійснення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави, зокрема, на придбання необхідних продовольчих товарів.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №193 Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету, з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави з резервного фонду Державного бюджету України виділено Міністерству інфраструктури України 6,6 млрд грн (як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам) для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а саме на придбання необхідних продовольчих, а також пакувальних товарів для їх фасування, пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно-ремонтних робіт на об`єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, допоміжних засобів до них, медичного обладнання, оплату послуг із зберігання та/або переробки зерна.

Порядком та умовами надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затвердженими постановою Уряду України від 03.05.2022 №528, головним розпорядником субвенції визначено Міністерство інфраструктури України.

Положеннями пунктів 3-5 Порядку №528, у свою чергу, передбачено, що використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими є обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами - АТ Укрзалізниця.

Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок АТ Укрзалізниця, відкритий в державному банку.

Кошти, використані АТ Укрзалізниця для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів у сумі такого платежу.

Згідно пояснень АТ "Укрзалізниця", правовий статус грошових коштів за укладеними тристоронніми договорами є "грошові кошти державного бюджету", що за бюджетною програмою надавались АТ "Укрзалізниця" за заявками виключно для забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану.

Тому будь-які кошти за укладеними тристоронніми договорами повертаються та/або стягуються не на користь АТ "Укрзалізниця", а до державного бюджету, у тому числі, нараховані штрафні санкції.

Відтак, враховуючи порушення відповідачем зобов`язання з поставки продовольчих товарів з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, оплата за якими здійснювалась за кошти, які виділялися безпосередньо з резервного фонду Державного бюджету України, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що нараховані суми пені підлягають стягненню з відповідача безпосередньо до Державного бюджету України.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянтів не є підставою для скасування рішення суду, прийнятого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" та Харківської обласної прокуратури слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024 у справі №917/1957/23 без змін.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянтів зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубним`ясо" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 12.01.2024 у справі №917/1957/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Шевель