ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року м.Дніпро Справа № 908/1461/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.

суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Бабак Руслан Анатолійович (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Гончарова Яна Максимівна (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024 (суддя Азізбекян Т.А.) про відстрочення виконання судового рішення у справі №908/1461/20

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік"

про стягнення коштів та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

22.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвік» звернулось до Господарського суду Запорізької області із заявою про відстрочку виконання рішення від 15.03.2023 у справі № 908/1461/20 на шість місяців від дати прийняття рішення.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024 у справі № 908/1461/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" про відстрочку виконання судового рішення у справі №908/1461/20 задоволено.

Відстрочено виконання судового рішення від 15.03.2023 у справі №908/1461/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" 245 952 (двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп. попередньої оплати, 4 031 (чотири тисячі тридцять одна) грн 35 коп. інфляції, 1 253 (одна тисяча п`ятдесят три) грн 34 коп. 3% річних та 3 768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн 55 коп. судового збору на шість місяців від дати - 05.12.2023 (постанова Центального апеляційного господарського суду).

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі №'908/1461/20 первісний позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 245 952 грн 00 коп. попередньої оплати. -120 34 грн 00 коп. пені. 72578 грн 29 коп. штрафу. 4031 грн 35 коп. інфляції. 1253 грн 34 коп. 3% річних та 5487 грн 74 коп. судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. У наступному рішення переглядалось в суді апеляційної інстанції.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2023р. рішення Господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1461/20 в частині стягнення 42034 грн 00 коп. пені, 72578 грн 29 коп. штрафу скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Абзац перший, другий та третій резолютивної частині рішення викладено в наступній редакції:

«Первісний позов задовольнити частково:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» (вул. Діагональна, б. 5. м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 42439205) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул. Сталеварів, б.14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926) 245952 (двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп. попередньої оплати, 4031 (чотири тисячі тридцять одна) грн 35 коп. інфляції, 1253 (одна тисяча п`ятдесят три) гри 34 коп. 3% річних та 3768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн 55 коп. судового збору.

В задоволені решти позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.»

Відповідно, на думку суду першої інстанції, рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1461/20 ухвалено 15.03.2023 та набрало законної сили 05.12.2023.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи, беручи до уваги введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, який впливає на здійснення господарської діяльності як стягувача, так і боржника; недопущення понесення боржником додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення органами виконавчої служби, вважає за можливе, як виняток, задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» відстрочивши виконання судового рішення № 908/1461/20 від 15.03.2023 на шість місяців з від дати - 05.12.2023 (постанова Центального апеляційного господарського суду).

Оцінюючи вищенаведені обставини суд враховує, що відстрочка виконання рішення є тією мірою, яка надає можливість працювати суб`єкту господарювання, своєчасно виплачувати заробітню плату робітникам підприємства та своєчасно сплачувати податки, оскільки, як вже зазналось судом, введення воєнного стану впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків відповідачем та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності і примусове стягнення заборгованості може вкрай негативно вплинути на його функціонування та може призвести до банкрутства підприємства.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні заяви відмовити. Судові витрати покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік".

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Скаржник зазначає, що Господарський суд Запорізької області 04.01.2024 постановив ухвалу про відстрочення виконання судового рішення на шість місяців від дати ухвалення постанови апеляційної інстанції - від 05.12.2023, тобто - до 04.06.2024, тобто на термін, що перевищує один рік від дня ухвалення свого рішення від 15.03.2023, чим порушено частина п`ята статті 331 Господарського кодексу України.

При цьому суд першої інстанції безпідставно надав відстрочення з дати прийняття постанови апеляційною інстанцією - 05.12.2023, оскільки це прямо суперечить ч.5.ст.331 ГПК України, а також враховуючи, що рішенням апеляційної інстанції частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Спецвік", тобто - на їх користь.

Жоден доказ, окрім аргументу про введення воєнного стану, не свідчить про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

1) Фінансова звітність малого підприємства станом на 31 грудня 2022 року датована 01.01.2023, адже заяву про відстрочення подано в кінці 2023 року. До того ж, звітність свідчить про наявність дебіторської заборгованості на 4462 тис.грн. на користь ТОВ "Спецвік", враховуючи стягнення 260 тис. на користь ПАТ "Запоріжжяобленерго" стягнення по рішенню суду.

2) Заключна банківська виписка за період з 01.01.2023 по 21.13.2023 року містить відомості про припинення руху за одним банківським рахунком, відповідно до якого дата останньої операції 01.05.2023.

Таким чином, вказана виписка за банківським рахунком свідчить або про припинення господарської діяльності з 01.05.2023, на користь чого свідчить зміна місця знаходження підприємства з адреси в м.Запоріжжя на іншу адресу: місто Київ, вул. Бойчука Михайла, будинок 43, офіс 5, (витяг з ЄДРСР також додано Відповідачем). Або виписка свідчить про наявність інших рахунків в банках, виписки про які умисно не надані до суду.

Посилання відповідача на незадовільний фінансовий стан за змістом статті 331 ГПК України не може вважатися тією виключною обставиною, що може слугувати підставою для розстрочення виконання рішення, оскільки статтею 129 п.9 Конституції України та частиною другою статті 218 Господарського кодексу України передбачено обов`язковість судових рішень, яка не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді заяви про відстрочення судового рішення надав помилкову оцінку доказам, які не свідчать про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а деякі докази свідчать про недобросовісну, м`яко кажучи, поведінку ТОВ "Спецвік" із затягування повернення багаторічного боргу, і прийшов до помилкового висновку про обґрунтованість заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Також суд при ухваленні судового рішення не взяв до уваги, що порушення своїх зобов`язань ТОВ "Спецвік" допустив ще за два роки до початку війни з російською федерацією.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

ТОВ "Спецвік" не скористалось своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., судді Іванов О.Г.

Ухвалою суду від 23.02.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/1461/20. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №908/1461/20.

04.03.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 908/1461/20.

Ухвалою суду від 06.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024 про відстрочення виконання судового рішення у справі №908/1461/20. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 01.04.2024 об 12:00 год.

01.04.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Заява про відстрочку виконання рішення суду мотивована тим, що загальна сума, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, складає 260 658,07 грн.

Рішення набрало законної сили « 05» грудня 2023 року. Тут хочемо зазначити наступне: 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

В Указі Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначається: «У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пізніше продовжувався і зараз подовжено до листопада 2022 року). У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також - вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Також ТПП України було прийняте загальне рішення про обставини форс-мажору на усю територію України та на невизначене коло осіб (лист вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.22р.). ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними та невідворотними і це є беззаперечними форс-мажорними обставинами.

Викладені обставини унеможливлюють нормальну роботу підприємства, зокрема заявник вказує на те, що:

- на підприємстві значно скоротився обсяг прибутку у зв`язку з масовою відмовою підприємств від попередньо схвалених замовлень (укладених договорів, їх етапів);

- на підприємстві було прийняте рішення, що до простою, з частковим збереженням заробітної плати;

- по тих контрактах, які підприємство вже частково виконало, немає можливості їх доведення до кінця (відмова замовників, неможливість відправлення персоналу на окуповані території, тощо), що як наслідок призводить до недоведення робот до кіпця і неоплата частково виконаних робіт;

- навіть за виконані роботи підприємство не отримує кошти, що в свою чергу призводить до неможливості розрахунків з контрагентами та з трудовим колективом у повному обсязі та своєчасно;

- з урахуванням системи нашого податкового законодавства виникає така ситуація, що податки відображуються за першою з обставин і тут теж склалась складна ситуація - в тих випадках, коли ми вже склали акти виконаних робіт, ми вже повинні сплатити податки, незалежно від того чи розрахувались з нами.

Також, в штаті підприємства працює порядку 14 осіб, підтримка, яких (в тому числі виплата заробітної плати) для нас є пріоритетною та обов`язковою задачею як з моральної точки зору так і з точки зору закону. Підприємство немає достатнього майна, яке ми могли одноразово продати та погасити наш борг.

ТОВ «Спецвік» буде робити все можливе для накопичення ресурсів для погашення заборгованості перед ПАТ «Запоріжжяобленерго», у зв`язку із чим повідомляє суд, що має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування сум на банківський рахунок ПАТ «Запоріжжяобленерго», але наданий час на нашому банківському рахунку недостатньо грошових коштів, та відсутнє майно для виконання судового рішення, що підтверджується банківськими виписками, в яких вбачається, що залишок коштів складає лише 0,00 грн. Підприємство реально намагається виправляти ситуацію з боргами перед нами, аби розрахуватися з нашими кредиторами, зокрема має відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з боржників на користь підприємства заявника заборгованості. Так, на виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі 908/1406/23, відкрито виконавче провадження за стягненням з ТОВ «Запорізький титано-магнісвий комбінат» () на користь підприємства заявника заборгованість у розмірі 480 683,37 грн та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 7210,25 грн.

Окрім того, на виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі 908/365/23 відкрито виконавче провадження за стягненням з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (код 03327115) на користь ТОВ «Спецвік» 100 000 грн 00 коп. основного боргу, 12 782 грн 90 коп. пені, 24 978 грн 52 коп. інфляційних витрат, 3 125 грн 68 коп. З % річних, 2 684 грн. 00 коп. судового збору.

ТОВ «Спецвік» відсутнє в Єдиному реєстрі боржників, має чудову репутацію з контрагентами, але через складну економічну ситуацію та неможливість здійснення активної та прибуткової господарської діяльності, вимушене звернутись до суду з даною заявою. В теперішній час найважливішими пріоритетами нашої компанії є виплата установою працівникам заробітної плати та сплата податків до державного та інших бюджетів України.

Єдино разове стягнення грошових коштів з підприємства унеможливить своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призведе до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві, на оплату праці. У будь якому разі підприємство зараз не в змозі одномоментно виконати рішення суду на дуже велику суму. Намагання стягнути одноразово визначені кошти з великою долею вірогідності призведуть до неможливості підприємства виконувати, як це, так і інші свої зобов`язання, в тому числі і перед бюджетом та працівниками, дуже ймовірно, що підприємство збанкрутує.

04.01.2024 від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про надання відстрочки виконання рішення, ПАТ "Запоріжжяобленерго" вважає заяву безпідставною та необґрунтованою, виходячи з наступного: відповідно до пункту 6.2. договору №660919 від 17.09.2019 «Покупець» має право розірвати цей договір у разі порушення «Постачальником» строків поставки товару більш ніж на 30 (тридцять) робочих днів, повідомивши «Постачальника» не пізніше, ніж за 10 (десять) календарних днів до такого розірвання. Датою розірвання договору є дата, вказана у повідомленні про розірвання. В такому разі «Постачальник» зобов`язаний повернути суму передоплати з урахуванням індексу інфляції, в 10 - денний строк з дати розірвання договору. 21.02.2020, на підставі п.6.2.1. і п.6.2.5 договору №660919 від 17.09.2019, ПАТ "Запоріжжяобленерго" після закінчення 60 денного строку з моменту направлення претензії відповідачу (18.12.2019), направив засобами поштового зв`язку на адресу ТОВ "Спецвік" письмове повідомлення від 21.02.2020 №001-32/3203 "Про розірвання в односторонньому порядку договору про закупівлю товарів №660919 від 17.09.2019 у зв`язку з його порушенням". 24.02.2020 ПАТ "Запоріжжяобленерго" повторно направив зазначене повідомлення з доставкою поштовим кур`єром (тип доставки - "Склад-двері"). (Дод.32.) Вказаним повідомленням ПАТ "Запоріжжяобленерго" відмовилось від прийняття виконання обов`язків від Товариства з обмеженою відповідальністю Спецвік і повідомило про розірвання ним в односторонньому порядку договору про закупівлю товарів №660919 від 17.09.2019 на підставі пунктів 6.3.4., 6.2.5., 6.2.1. цього договору з 06.03.2020. Повідомлення містить вимогу про повернення суми передплати в десятиденний строк з дати розірвання договору, тобто до 16.03.2020 включно. Оскільки ТОВ "Спецвік" не здійснив повернення ПАТ "Запоріжжяобленерго" сплаченої суми передоплати до 16.03.2020 ПАТ "Запоріжжяобленерго" вимушено звернулось до суду за захистом свого порушеного права. Тобто, порушення ТОВ "СПЕЦВІК" з повернення суми передплати у розмірі 245952,00 гривень триває вже більше трьох років, вважаємо поведінку ТОВ "СПЕЦВІК" недобросовісною.

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» є підприємством, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки Держави (відповідно до Постанови КМУ No 83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави»), і відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, оскільки відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про критичну інфраструктуру" енергозабезпечення належить до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України. Щоденно персонал ПАТ "Запоріжжяобленерго" забезпечує роботу електричних мереж Запорізької області, зокрема і виробничих приміщень ТОВ "СПЕЦВІК", ліквідує наслідки ворожих атак. Виплата заробітної плати персоналу ТОВ "СПЕЦВІК" за рахунок персоналу ПАТ "Запоріжжяобленерго" якось не дуже буде відповідати принципу справедливості, зокрема з огляду на порушення саме з боку ТОВ "СПЕЦВІК". Через невиконання договірних відносин з боку ТОВ "СПЕЦВІК" персонал ПАТ "Запоріжжяобленерго" весь зимовий сезон 2019-2020 років провело без форменого одягу.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:

Частиною 1 статті 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч. 2 ст. 331 ГПК України).

За змістом положень ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Колегія суддів зазначає про те, що відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

В обґрунтування вимог заяви про розстрочення виконання рішення Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвік» посилалося на тяжкий фінансовий стан та наявність наміру здійснити добровільне погашення заборгованості.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвік» зазначило про те, що війна унеможливлює нормальну роботу підприємства, що підприємство не в змозі одномоментно виконати рішення суду на дуже велику суму. Намагання стягнути одноразово визначені кошти з великою долею вірогідності призведуть до неможливості підприємства виконувати, як це, так і інші свої зобов`язання, в тому числі і перед бюджетом та працівниками, дуже ймовірно, що підприємство збанкрутує.

Відповідно до приписів ст. ст. 74, 76-79 ГПК України саме на заявника покладається обов`язок доведення існування відповідних обставин.

В обґрунтування вимог заяви про розстрочення виконання рішення Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвік» посилається на тяжке фінансове становище, а саме відсутність коштів на рахунку, що, на переконання відповідача за первісним позовом, підтверджується випискою з його рахунку в АТ КБ «Приват Банк», однак з наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецвік» виписки з рахунку вбачається, що заключна банківська виписка за період з 01.01.2023 по 21.13.2023 року містить відомості про припинення руху за одним банківським рахунком, відповідно до якого дата останньої операції 01.05.2023.

При цьому слід зауважити і на тому, що відповідачем не надано як доказів того, що він має лише один розрахунковий рахунок, так і доказів того, що у визначені ним строки він матиме можливість виконати рішення суду у цій справі.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконання ним рішення суду, а саме лише посилання на тяжке фінансове становище, без підтвердження цього належними доказами, не свідчить про існування виключних обставин, які давали б можливість відстрочити виконання судового рішення.

Виходячи з норм ст. 3 ЦК України, згідно з якими до загальних засад цивільного законодавства відносяться справедливість, добросовісність та розумність, та враховуючи, що відповідачем порушені майнові зобов`язання перед позивачем, проти віддалення строку виконання яких відповідачем він заперечує, буде несправедливим відстрочити виконання майнових зобов`язань відповідача перед позивачем.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як вірно встановлено, місцевим господарським судом рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі №'908/1461/20 первісний позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністі «Спецвік» на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 245 952 грн 00 коп. попередньої оплати. -120 34 грн 00 коп. пені. 72578 грн 29 коп. штрафу. 4031 грн 35 коп. інфляції. 1253 грн 34 коп. 3% річних та 5487 грн 74 коп. судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. У наступному рішення переглядалось в суді апеляційної інстанції.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2023р. рішення Господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1461/20 було скасоване лише в частині стягнення 42034 грн 00 коп. пені та 72578 грн 29 коп. штрафу, в решті частини позовних вимог, а саме:

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» (вул. Діагональна, б. 5. м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 42439205) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул. Сталеварів, б.14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926) 245952 (двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп. попередньої оплати, 4031 (чотири тисячі тридцять одна) грн 35 коп. інфляції, 1253 (одна тисяча п`ятдесят три) гри 34 коп. 3% річних рішення залишено без змін.

Тобто висновок суду першої інстанції про дату набрання судового рішення законної сили саме 05.12.2023р. не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції щодо можливості розстрочення виконання рішення, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Також, щодо висновку суду першої інстанції в частині «… Необхідно зазначити, що 24.02.2022 на території України розпочалась збройна агресія російської федерації, яка триває до цього часу.

У зв`язку з цим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України був введений правовий режим воєнного стану, який було затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Керуючись наведеним, Торгово-промислова палата України оприлюднила офіційний лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчила, що військова агресія є форс-мажорною обставиною, а сам цей лист може бути використано як її підтвердження. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Слід зазначити, що введення воєнного стану впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків відповідачем та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

Згідно ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/1461/20 ухвалено 15.03.2023 та набрало законної сили 05.12.2023.

Суд, вивчивши матеріали справи, з огляду на наведені приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи, беручи до уваги введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, який впливає на здійснення господарської діяльності як стягувача, так і боржника; недопущення понесення боржником додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення органами виконавчої служби, вважає за можливе, як виняток, задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» відстрочивши виконання судового рішення № 908/1461/20 від 15.03.2023 на шість місяців з від дати - 05.12.2023 (постанова Центрального апеляційного господарського суду). …» колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Колегія суддів констатує, що Торгово-промислова палата України (ТПП України) листом від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40(3) (з наступними змінами).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами п. 6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 регламенту).

Таким чином, порівнюючи офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 з правилами засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в регламенті, апеляційний господарський суд встановив, що у законі та регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а на сайті ТПП України 28.02.2022 розміщено загальний офіційний лист.

У загальному офіційному листі ТПП України від 28.02.2022 зазначено, що його видано на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та Статуту ТПП України.

Проте, в ст.ст. 14 та 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" нічого не повідомлено про офіційні листи ТПП України та їх правовий статус, а статут ТПП України у вільному доступі відсутній.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 не містить (і не може містити) ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Таким чином, використання лише загального офіційного листа ТПП України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання через військову агресію російської федерації проти України повинно супроводжуватися принаймні і іншими доказами на підтвердження неможливості виконати зобов`язання в строк та належним чином.

Крім цього, відповідач мав змогу звернутися до ТПП України або відповідної регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин або ж обставин непереборної сили відповідно до регламенту, проте цього не зробив, а причин неможливості звернутися суду не повідомив.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили або ж випадком) не вважаються: недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника; відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання; відсутність у боржника необхідних коштів.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Також Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання зобов`язань.

Тож, посилання відповідача в заяві про відстрочення виконання судового рішення в частині «… 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

В Указі Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначається: «У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пізніше продовжувався і зараз подовжено до листопада 2022 року). У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також - вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Також ТПП України було прийняте загальне рішення про обставини форс-мажору на усю територію України та на невизначене коло осіб (лист вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.22р.). ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними та невідворотними і це є беззаперечними форс-мажорними обставинами.

Зрозуміло, що зараз йде війна, що унеможливлює нормальну роботу підприємства, зокрема:

- на нашому підприємстві значно скоротився обсяг прибутку у зв`язку з масовою відмовою підприємств від попередньо схвалених замовлень (укладених договорів, їх етапів);

- на підприємстві було прийняте рішення, що до простою, з частковим збереженням заробітної плати;

- по тих контрактах, які підприємство вже частково виконало, немає можливості їх доведення до кінця (відмова замовників, неможливість відправлення персоналу на окуповані території, тощо), що як наслідок призводить до недоведення робот до кінця і неоплата частково виконаних робіт;

- навіть за виконані роботи підприємство не отримує кошти, що в свою чергу призводить до неможливості розрахунків з контрагентами та з трудовим колективом у повному обсязі та своєчасно;

- з урахуванням системи нашого податкового законодавства виникає така ситуація, що податки відображуються за першою з обставин і тут теж склалась складна ситуація - в тих випадках, коли ми вже склали акти виконаних робіт, ми вже повинні сплатити податки, незалежно від того чи розрахувались з нами;

- також, в штаті підприємства працює порядку 14 осіб, підтримка, яких (в тому числі виплата заробітної плати) для нас є пріоритетною та обов`язковою задачею як з моральної точки зору так і з точки зору закону;

- підприємство немає достатнього майна, яке ми могли одноразово продати та погасити наш борг. … » є такими, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За положеннями пунктів 2-4 частини 1 частини 2 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, Центральний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, враховуючи невірне застосування судом першої інстанції норми процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" та скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024 у справі №908/1461/20.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн. покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвік».

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024 про відстрочення виконання судового рішення у справі №908/1461/20 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.01.2024 про відстрочення виконання судового рішення у справі №908/1461/20 - скасувати.

Прийняти нове рішення:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвік" про відстрочення судового рішення у справі №908/1461/20 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» (вул. Діагональна, б. 5, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 42439205) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул.Сталеварів, б.14, м.Запоріжжя,69035, ідентифікаційний код 00130926) 2 422,40 грн судових витрат за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.04.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Чус