ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2024 р. м. Київ Справа № 911/289/24

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», м. Київ

до ОСОБА_1 , Київська обл., Вишгородський р-н., с. Вахівка

про стягнення заборгованості

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» б/н від 31.01.2024 року (вх. №2029 від 31.01.2024) (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про надання кредиту №357624-КС-002 від 04.08.2021 року у сумі 44712,50 грн., з яких 15000,00 грн. прострочених платежів по тілу кредиту, 27462,50 грн. прострочених платежів по процентах та 2250,00 грн. прострочених платежів за комісією.

Також, позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки, ціна позову у справі №911/289/24 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня 2024 року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, позивач в порядку ст. 81 ГПК України, просив витребувати у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме, чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 04.08.2021 року по 25.01.2024 року включно.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/289/24 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» інформацію, а саме, чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 04.08.2021 року по 25.01.2024 року включно.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, долученим до матеріалів справи, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

Враховуючи, що ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (за договором - Кредитодавець) та Фізичною особою - підприємцем Міхалкоом Олександром Миколайовичем (за договором - Позичальник) укладено Договір №357624-КС-002 про надання кредиту (електронна форма) (далі - Договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до п. 1 якого, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - Договір). Строк кредиту: 24 тижні; процентна ставка в день 1,08330000, фіксована; комісія за надання Кредиту (далі - Комісія): 2250,00 грн.; загальний розмір наданого Кредиту: 15000,00 грн.; термін дії Договору до 19.01.2022 року; орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 37560,00 грн.

Згідно п. 2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Згідно п. 4 Договору, у разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного Графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення Позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному Розділом 5 Правил.

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір. Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». (п.п. 5, 8 Договору).

Пунктом 10 Договору визначено, що Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Усі неврегульовані Договором правовідносини Сторін регулюються законодавством України.

Згідно Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" від 22.06.2021 року визначено загальні положення та терміни, що використовуються при укладанні договору про надання коштів у кредит (розділ 1), зазначено про інформаційне забезпечення договору та дії, що передують його укладенню (розділ 2), визначено порядок укладання договору (розділ 3), права та обов`язки сторін укладеного договору (розділ 4), порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту (розділ 5), відповідальність сторін (розділ 7) та інші умови.

Зокрема, підпунктом 4.2.2.2 п. 4.2.2 Правил на позичальника покладено обов`язок Повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом та інші платежі, передбачені Договором про надання кредиту та Додатковою угодою, до закінчення терміну дії Договору.

Відповідно до положень розділу 5 Правил визначається порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту: 5.1 Обчислення строку користування Кредитом та нарахування процентів за користування Кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом з урахуванням умов Договору (Додаткової угоди). Таким чином, Проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику протягом всього строку кредитування. 5.2. Нарахування Комісії здійснюється в момент укладання Договору. Порядок та розмір оплат Комісії визначено Графіком платежів. 5.3. Нарахування Комісії за зміну умов Договору здійснюється в момент укладання Додаткової угоди. Порядок та розмір оплат Комісії за зміну умов договору визначено Графіком платежів, що зазначений у Додатковій угоді. 5.4. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми Заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця у строк відповідно до Графіку платежів, встановленого Договором про надання кредиту або Додатковою угодою. Датою повернення (погашення) Кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування Кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору про надання кредиту (Додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця. Якщо Позичальник прострочив сплату будь-якого періодичного платежу за Договором, то за період з першого дня прострочення по фактичну дату погашення Заборгованості (зарахування платежу про сплату Заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця) включно Позичальнику нараховується неустойка (штраф). Умови нарахування неустойки визначаються в Договорі про надання кредиту та/або в Додатковій угоді. 5.8. Неустойка (штраф) за кожний випадок прострочення сплати Заборгованості нараховується в залежності від наявної загальної суми прострочених платежів на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, визначених в Договорі про надання кредиту (Додатковій угоді), та встановлюється у розмірах, що наведені в Договорі про надання кредиту Додатковій угоді).

Позивачем свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі, а саме, надано відповідачу грошові кошти у сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (яка вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується платіжним дорученням №30444 від 04.08.2021 року.

Крім того, на виконання ухвали суду від 05.02.2024 року від АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" надійшов лист №20.1.0.0.0/7-240216/29611 від 21.02.2024, до якого додано довідку про рух коштів по картці №4149-6293-1095-3138 за період з 04.08.2021 по 25.01.2024, що підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів від позивача, а також, зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Однак, відповідач зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим за ним станом на 25.01.2024 року утворилась заборгованість у сумі 44712,50 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 27462,50 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 2250,00 грн.

Оскільки, відповідач не повернув позивачеві кредитні кошти та не сплатив проценти і комісію, останній звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 16 ЦК України, які кореспондуються зі статтею 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про надання кредиту № 357624-КС-002 від 04.08.2021 року.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, позивачем належним чином виконано умови Договору про надання кредиту №357624-КС-002 від 04.08.2021 року та перераховано відповідачу 15000,00 грн. кредитних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання.

При цьому, відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, доказів повернення кредитних коштів у сумі 15000,00 грн. та, відповідно, відсутності заборгованості суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором судом встановлений та відповідачем не спростований.

Таким чином, заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом на день розгляду справи складає 15000,00 грн., у зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення суми основного боргу підлягає задоволенню.

Також, крім суми неповернутого кредиту, позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користування кредитом в сумі 27462,50 грн.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно п.п. 1, 2 Договору, проценти за користування кредитом за цим Договором є фіксованими та становлять 1,08330000, процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів наведеному в п. 3 Договору.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 04.08.2021 по 25.01.2024 заборгованість відповідача по процентах становить 27462,50 грн.

Доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували сплату відповідачем заборгованості за процентами, відповідачем суду не надано, а тому, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 27462,50 грн. є обґрунтованою, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 2250,00 грн. прострочених платежів з комісії.

Згідно п. 1 Договору, комісія за надання Кредиту становить 2250,00 грн.

Пунктом 5.3 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", нарахування Комісії здійснюється в момент укладання Договору. Порядок та розмір оплат Комісії визначено Графіком платежів.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 04.08.2021 по 25.01.2024 заборгованість відповідача з комісії становить 2250,00 грн.

Доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували сплату відповідачем заборгованості з комісії, відповідачем суду не надано, а тому, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії у сумі 2250,00 грн. є обґрунтованою, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню.

Здійснивши перевірку відомостей щодо боржника через Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що Фізична особа-підприємець Міхалко Олександр Миколайович за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність з 20.09.2021, про що внесено відповідний запис до Реєстру за №001009879.

Тобто, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем Міхалком Олександром Миколайовичем за його рішенням відбулась 20.09.2021 року.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. (ст. 51 ЦК України).

Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. (ст. 52 ЦК України).

За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 202-208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Вказане узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2019 року у справі №910/8729/18.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 27462 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 50 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом та 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць