УХВАЛА

08 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/3462/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Бакуліна С.В., Баранець О.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2024

(головуючий - Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.)

та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024

(головуючий - Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023

(суддя - Жиляєв Є.М.)

та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2023

у справі №922/3462/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", 2) ОСОБА_1

про стягнення 247 081,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 на свою користь 247 081,04 грн компенсації за послуги за договором № 01/10 про надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та компенсації частини вартості комунальних послуг від 01.10.2011.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/3462/23 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 107 719,56 грн компенсації за послуги за договором №01/10 про надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та компенсації частини вартості комунальних послуг від 01.10.2011. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 807,90 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 807,90 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 26.12.2023 у справі №922/3462/23 заяву позивача щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу (вх. №33976 від 11.12.2023) задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 4 360,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 4360,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 у справі №922/3462/23 рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3462/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог у сумі 125 969,93 грн та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким задоволено вказані позовні вимоги. Резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (61166, м. Харків, просп. Науки, 36, оф. 414, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" (61166, м. Харків, просп. Науки, 36, ) 233 689,49 грн компенсації за послуги за договором № 01/10 про надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та компенсації частини вартості комунальних послуг від 01.10.2011. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (61166, м. Харків, просп. Науки, 36, оф. 414, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" (61166, м. Харків, просп. Науки, 36, ) - 1752,67 грн судового збору за подання позовної заяви. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" (61166, м. Харків, просп. Науки, 36, ) - 1752,67грн судового збору за подання позовної заяви.» В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3462/23 залишено без змін. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2023 у справі №922/3462/23 залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 2 013,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 2 013,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 у справі №922/3462/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" про ухвалення додаткового судового рішення у справі №922/3462/23 задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 10 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 10 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції.

18.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2024, додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024, рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2023 у справі №922/3462/23 разом з клопотанням про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року встановлений у розмірі 2 684,00 грн.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №922/3462/23 є стягнення 247 081,04 грн компенсації за послуги за договором №01/10 про надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та компенсації частини вартості комунальних послуг від 01.10.2011. Оскільки предметом спору в цій справі є стягнення суми меншої, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2023 рік - 268 400,00 грн), то у розумінні ГПК України ця справа є малозначною.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, що передбачена пп. "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження обґрунтовує тим, що справа №922/3462/23 має виняткове значення для скаржника. Вказує, що суд апеляційної інстанції допустив ігнорування доречних аргументів ОСОБА_1 , що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто права на справедливий суд. Зокрема, суд апеляційної інстанції не дав оцінки аргументам ОСОБА_1 щодо обставин які мають істотне значення для вирішення справи та не дослідив докази надані на їх підтвердження - фактично залишив поза увагою аргументи та докази. Наслідком такого порушення вимог процесуального закону та прав відповідача, тобто неповноти розгляду справи, стало викладення судом апеляційної інстанції висновку щодо обставин справи який суперечить наданим доказам, та покладення на відповідачів зобов`язання щодо оплати послуг позивача, не передбаченого ні договором ні законом, тобто безпідставно та протизаконно. Безпідставне покладення зобов`язання про сплату грошових коштів позивачу є втручанням у мирне володіння майном. Це втручання порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право на мирне володіння майном, та якою визначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.». Також порушено ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Верховний Суд у постанові від 06.12.2018 у справі №910/22354/15 вирішуючи питання щодо прийняття до уваги та розгляду доводів сторони у справі судом апеляційної інстанції, виклав висновок, що судом не враховано висновки ЄСПЛ, висловлені у справі "Хаджинастасиу проти Греції", за змістом рішення якого національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні цього ж суду у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто судова помилка призводить до серйозних наслідків для відповідача, та позбавляє права на майно на значну для відповідача суму. Крім того зазначає, що судове рішення має преюдиційне значення, та надає позивачу можливість і надалі звертатись до суду та стягувати кошти, не доводячи факту виникнення зобов`язання у відповідачів сплачувати грошові кошти як компенсацію за такі послуги (крім доведення їх суми), а відповідачів позбавляє можливості доводити факт відсутності таких зобов`язань. Окрім того посилається на рішення Конституційного Суду України від 22.11.2023 №10-р(ІІ)/2023 у справі №3-88/2021 (209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункти 1, 5 частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Проте посилання скаржника на те, що справа №922/3462/23 має виняткове значення для скаржника визнаються Судом необґрунтованими, оскільки вищевказані доводи зводяться до незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про винятковість справи.

Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 22.11.2023 №10-р(ІІ)/2023 щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (щодо процесуальних фільтрів касаційної інстанції) та визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (щодо ціни позову для визначення малозначних справ у цивільному процесі). Пункти 1, 5 частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, які визнані неконституційними, утрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Отже зазначене рішення Конституційного Суду України не стосується застосування положень ГПК України, а саме частини п`ятої статті 12 та пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та не визнає неконституційним процесуальні фільтри в касаційній інстанції.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №922/3462/23 є стягнення суми, що є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу ОСОБА_1 подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2024, додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024, рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2023 у справі №922/3462/23 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку не розглядається.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2024, додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024, рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2023 у справі №922/3462/23.

2.Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді С.В. Бакуліна

О.М. Баранець