ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Справа № 918/1168/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуменюк І.П. (адвокат),

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 15.01.2024 (суддя Політика Н.А., повний текст складено 22.01.2024) у справі № 918/1168/23

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "Західний Торгово-Промисловий Дім"

про стягнення заборгованості в сумі 282 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Рівненської області перебувала позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Західний Торгово-Промисловий Дім" з вимогою про стягнення заборгованості в сумі 282 000,00 грн.

Підставою звернення позивача до суду стало невірне обрахування вартості перевезення за накладною № 39825377 та необхідність застосування показника Vср - 82 км/добу як для вагонної відправки у експортному сполученні.

Заперечення відповідача полягали у тому, що вантаж, який перевозився за накладною № 39825377 дійсно підлягав подальшому експорту водним транспортом. Проте, транспортування водним транспортом здійснювалось вже не позивачем, а іншою особою та на замовлення не відповідача, а іншої особи. Тобто, транспортування на експорт Договором перевезення не регулювалось та відповідно до формування вартості перевезення за накладною № 39825377 жодного відношення не має.

Рішенням Господарського суду Рівненської області області від 15.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що доводи позивача про необхідність застосування показника Vср - 82 км/добу для розрахунку вартості перевезення за накладною № 39825377, як експорт товару є безпідставними. Водночас, такі дії позивача, як внесення виправлень до накладної № 39825377 щодо вартості наданих послуг за які відповідач вже здійснив розрахунок, суперечить умовам Договору перевезення та чинному законодавству України, зокрема свободи договору та недопустимості внесення змін до договору в односторонньому порядку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. За результатами розгляду апеляційної скарги здійснити розподіл судових витрат.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги вказує про помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки при розрахунку вартості перевезення за накладною № 39825377 та застосуванні відповідних формул, визначених п. 3.2.1 Договору перевезення в редакції від 27.07.2022, показник Vср необхідно застосовувати в значенні 82 км/добу як для вагонної відправки у експортному сполученні. Необхідність застосування даного показника на думку скаржника обумовлюється тим, що перевезення експортного товару в даному випадку відбувається в непрямому міжнародному сполученні, а підтвердженням перевезення саме експортного товару є відповідна відмітка відправника в залізничній накладній.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.01.2024 у справі № 918/1168/23; апеляційну скаргу постановлено розглянути із повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується із доводами апелянта та вказує, що місцевим господарським судом досліджено всі докази, подані сторонами у процесі розгляду позовної заяви та надано їм вірну оцінку, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 15.01.2024 у справі № 918/1168/23 - без змін.

В судовому засіданні присутній представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином засобами електронного зв`язку.

За умовами ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторона належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи та явка обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи № 918/1168/23 та проаналізувавши наявні докази, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Західний торгово-промисловий дім" укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 12.03.2020 (далі - Договір) шляхом прийняття в цілому пропозиції (акцепт), що підтверджується заявою про прийняття в цілому пропозиції та повідомлення про укладення договору.

Факт укладення договору засвідчується наступними електронними документами: Заявою про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 32665494/2020-002, підписаною електронним цифровим підписом представника Замовника, та Повідомленням про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 35-32665494/2020-002, в якому повідомляється про укладення Договору та присвоєні коди Замовника, а саме як відправника/одержувача: 1771, як платника: 5672913.

Згідно з пунктом 1.1 Договору, предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 1.5. Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, Договір є публічний договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (пункт 1.6. Договору).

Зміни (доповнення) до Договору Перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції Договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП (пункт 9.4 Договору).

Згідно з пунктом 3.2 Договору Замовник зобов`язаний сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні Перевізника.

Розмір плати за використання власного вагону Перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) визначається на підставі пункту 3.2.1 Договору.

Розмір плати за використання власного вагону Перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) визначається в наступному порядку; При перевезенні по території України, як сума плати за використання вагону в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) за такими формулами: В = Вван + Впор; Вван = Спл х Тван ; Впор = Спл х Тпор, де: Вван - плата за використання власного вагону Перевізника під час перевезення вантажу, грн/вагон; Впор - плата за використання власного вагону Перевізника під час перевезення порожнього вагону, грн/вагон; Тван - розрахункова кількість діб у вантажному рейсі; Тпор - розрахункова кількість діб у порожньому рейсі; Спл - ставка плати за використання власних вагонів Перевізника для відповідного типу, грн/вагон за добу, зазначена в Додатку 1-2 до Договору. Плата нараховується за ставками, що діють на дату приймання вантажу до перевезення. Розрахункова кількість діб використання власного вагону Перевізника у вантажному або порожньому рейсах визначається за такими формулами: Tван = Lван/Vср, Тпор = Lван х Кпп/Vср, де: Lван - тарифна відстань перевезення вантажу, км; Vср - середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу (км/добу), відповідно до таблиці 3 Додатку 1-2 Договору залежно від типу рухомого складу, виду сполучення та виду відправки (за винятком розрахунку Тпор, у якому застосовується Vср, що зазначено у таблиці 3 Додатку 1-2 Договору, для вагонної/контейнерної відправки залежно від типу рухомого складу та виду сполучення). У всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округляється до повної; Кпп - коефіцієнт порожнього пробігу, зазначено у Додатку 1-2 до Договору.

Середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу (км/добу) (Vср), у період з 1 серпня 2022 року для експортного вантажу становила 82 км/год.

Відповідно до пункту 2.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстровані у міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 863/5084 у разі перевезення експортно-імпортних вантажів через морські порти України не в прямому міжнародному сполученні оформлюється накладна внутрішнього сполучення. У цьому разі відправник проставляє відмітки: у графі 20 "Найменування вантажу" - "Експорт" чи "Імпорт", а в графі 7 "Заяви відправника" - для експорту зазначається "Для вивезення водним транспортом (зазначається країна призначення), а для імпорту - "Увезено водним транспортом" (зазначається країна відправлення).

18 серпня 2022 року згідно відправки № 39825377 зі станції Дубно Львівської залізниці відправлено 50 вагонів до станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці. Відповідно до графи 36 нараховано Вантажовідправнику/Відповідачу кошти в сумі 2 232 500,00 грн, без ПДВ.

Як вказує позивач, Меморандумом від 31 травня 2023 року за результатами аудиту окремих бізнес процесів виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" встановлено, що при стягненні коштів за перевезення вантажу у вагонах відповідно до відправки № 39825377 Vср - середня швидкість перевезення власного вагону Перевізника за одну добу (км/добу), застосовано показник 91 км/год. Внаслідок чого виявлено, що згідно відправки № 39825377 відправником необхідно було сплатити всього за перевезення вантажу у вагонах 4 370 670,00 грн. без ПДВ., як наслідок позивач наголошує на тій обставині, що за пунктом 3.2.1 Договору та перевізного документу № 39825377 відповідачу належить доплатити суму 282 000,00 грн.

17 серпня 2023 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 16.08.2023 року № ДН-3-03/971 на суму 282 000,00 грн. В даній претензії Перевізник зазначив, що плата за використання вагонів перевізника по накладній № 39825377 була розрахована через АРМ, де Vср - 91 км/добу, що становило 2 232 500,00 грн., але на думку перевізника, відповідно до додатку 1-2 Договору про надання послуг (Таблиця 3) необхідно було застосувати Vср - 82 км/добу як для вагонної відправки у експортному сполученні. У зв`язку із чим розмір плати за перевезення на думку перевізника мав бути більшим на суму 282 000,00 грн.

Натомість, відповідач вказує, що згідно Таблиці 3 Додатку 1-2 до Договору перевезення в редакції від 27.07.2022 показник Vср визначається в залежності від типу рухомого складу, виду сполучення (експортне або внутрішнє чи імпортне) та виду відправки (вагонна/контейнерна чи маршрутний або контейнерний поїзд).

Згідно відомості вагонів, яка є додатком до накладної №39825377 вбачається тип рухомого складу ЗРВ, що згідно Таблиці 3 є скороченою назвою такого типу рухомого складу як Зерновози. Для визначення показника Vср необхідно з`ясувати вид сполучення, а саме експортне сполучення чи внутрішнє або імпортне сполучення.

Як вбачається із накладної № 39825377, перевезення здійснювалось сполученням від станції Дубно Львівської залізниці до станції Чорноморська Одеської залізниці. Жодних даних про перевезення вантажу Перевізником за межі України накладна № 39825377 не містить. Таким чином, перевезення вантажу здійснено перевізником в межах України, тобто внутрішнім сполученням. За таких обставин, значення показника Vср 82 км/добу виключається повністю.

Вважає, що позивач сплутав поняття експортний вантаж та експортне сполучення, адже для визначення показника Vср згідно Таблиці 3 Додатку 1-2 до Договору перевезення в редакції від 27.07.2022 має значення тільки вид сполучення, при цьому, характеристики вантажу на даний показник не впливають.

Відповідач підтвердив, що вантаж, який перевозився за накладною № 39825377, підлягав подальшому експорту водним транспортом. Проте, транспортування водним транспортом здійснювалось вже не позивачем, а іншою особою. Тобто, транспортування на експорт Договором перевезення в редакції від 27.07.2022 не регулювалось, формулювання "експорт" в накладній № 39825377 не визначають перевезення за цією накладною як експортне сполучення та відповідно до формування вартості перевезення не застосовується. Таким чином, доводи позивача про необхідність застосування показника Vср - 82 км/добу для розрахунку вартості перевезення за накладною № 39825377 вважає безпідставними.

Водночас вказує, що внесені позивачем виправлення та застосування показника Vср із значенням 82 км/добу для розрахунку вартості перевезення за накладною № 39825377 є неправомірним, оскільки суперечить умовам Договору перевезення в редакції від 27.07.2022 та порушують права відповідача, оскільки покладають на нього не передбачені договором грошові зобов`язання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із статтею 908 ЦК України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Судами встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини щодо перевезення вантажу залізничним транспортом, за наслідками якого позивач здійснив перевезення вантажу відповідача, а відповідач розрахувався із позивачем згідно перевізних документів.

Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України "Про залізничний транспорт", за змістом статей 2, 8 якого умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

Накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457 та Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Перевізник має право здійснити відповідне коригування лише за наявності підстав та за умови виконання ним вимог, що визначені чинним законодавством.

Отже, накладна це є первинний бухгалтерський документ засвідчений сторонами договору, який підтверджує ту чи іншу операцію, а також фіксує ціну такої послуги або товару.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність":

- імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб`єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами;

- експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. При цьому термін реекспорт (реекспорт товарів) означає продаж іноземним суб`єктам господарської діяльності та вивезення за межі України товарів, що були раніше імпортовані на територію України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про залізничний транспорт" непряме міжнародне сполучення - перевезення між Україною та іноземними державами з переоформленням транспортного документа в процесі транспортування.

Пунктом 2.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, на який також посилається скаржник, встановлено, що у разі перевезення експортно-імпортних вантажів через морські порти України не в прямому міжнародному сполученні оформлюється накладна внутрішнього сполучення. У цьому разі відправник проставляє відмітки: у графі 20 "Найменування вантажу" - "Експорт" чи "Імпорт", а в графі 7 "Заяви відправника" - для експорту зазначається "Для вивезення водним транспортом у ______" (зазначається країна призначення), а для імпорту - "Увезено водним транспортом з _____" (зазначається країна відправлення).

Тобто, в графі 20 формулювання "експорт" є характеристикою самого вантажу, оскільки назва графи "Найменування вантажу", а формулювання "Для вивезення водним транспортом у Швейцарія" у графі 7 накладної № 39825377 зазначено на виконання п. 2.5. Правил оформлення перевізних документів.

Згідно Таблиці 3 Додатку 1-2 до укладеного між сторонами Договору перевезення (в редакції від 27.07.2022) показник Vср визначається в залежності від типу рухомого складу, виду сполучення (експортне або внутрішнє чи імпортне) та виду відправки (вагонна/контейнерна чи маршрутний або контейнерний поїзд).

Отже, для визначення показника Vср має значення тільки вид сполучення. Характеристики вантажу на даний показник не впливають.

Як вбачається з накладної № 39825377 перевезення здійснювалось сполученням від станції Дубно Львівської залізниці до станції Чорноморська Одеської залізниці. При цьому, відповідач не заперечує, що вантаж, який перевозився за накладною № 39825377 підлягав подальшому експорту водним транспортом та здійснювалось вже не позивачем, а іншою особою.

Таким чином місцевий суд дійшов правильного висновку, що формулювання "експорт" в накладній № 39825377 не визначають перевезення за цією накладною як "експортне сполучення", чим обґрунтовував свої вимоги позивач, позаяк жодних даних про перевезення вантажу останнім за межі України накладна № 39825377 не містить.

Оскільки, для визначення показника Vср необхідно з`ясувати саме вид сполучення, колегія суддів погоджується із тим, що перевезення вантажу здійснено перевізником в межах України, тобто внутрішнім сполученням.

Таким чином, доводи позивача про необхідність застосування показника Vср, як для розрахунку вартості експортного перевезення товару за накладною № 39825377, є безпідставними.

Водночас, місцевим господарським судом доречно зауважено, що внесення позивачем змін в односторонньому порядку до первинних бухгалтерських документів, зокрема накладної, є неправомірним, так як внесення таких змін покладає додатковий обов`язок щодо оплати відповідачем наданих послуг, за які останній вже здійснив розрахунок. Такі дії позивача суперечать умовам Договору перевезення та чинному законодавству України, зокрема свободи договору та недопустимості в односторонньому порядку вносити зміни в ціну договору, оскільки ціна договору є однією з істотних умов, яка визначається столронами за домовленістю.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 15.01.2024 у справі № 918/1168/23 відповідає матеріалам справи та ґрунтується на чинному законодавстві.

За результатами розгляду апеляційної скарги у справі № 918/1168/23 витрати по сплаті судового збору, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Тимошенка О.М. у відпустці, а також відкриття листка тимчасової непрацездатності судді - члена колегії Юрчука М.І., повний текст постанови у даній справі складений у понад встановлений статтею 233 ГПК України строк.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 15 січня 2024 року у справі № 918/1168/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 918/1168/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "03" квітня 2024 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Грязнов В.В.