РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2024Справа № 910/19885/23

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/19885/23

за позовом Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРБ Груп»

2. ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України»

про солідарне стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

27 грудня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (позивач) надійшла позовна заява № 2023/12/19-01 від 19.12.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРБ Груп» (відповідач-1) та ОСОБА_1 (відповідач-2) про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 167 520,24 грн. (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот двадцять гривень 24 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок виплати позивачем, як гарантом за договором про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ від 05.01.2022 року, гарантійної суми на письмову вимогу ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» у зв`язку з невиконання відповідачем-1 договірних зобов`язань за договором № від 14.01.2022 року, у Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" виникло право вимоги до солідарних боржників: відповідача-1, як принципала за договором про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ від 05.01.2022 року, та ОСОБА_1 , як поручителя принципала по договору поруки, укладеному в забезпечення договору банківської гарантії. Також за прострочення виконання основного зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідачів 27 335,21 грн. пені, 2276,00 грн. інфляційних втрат та 1909,15 грн. 3% річних.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2024 року матеріали справи № 910/19885/23 передано на розгляд судді Івченка А.М.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 року № 01.3-16/141/24 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/19885/23 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Івченка А.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2024 року матеріали справи № 910/19885/23 передано на розгляд судді Коткова О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/19885/23, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу. Крім того, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України».

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана у позовній заяві та відповідає адресі реєстрації згідно Єдиного державного демографічного реєстру. .

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу-2 та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» - 03.02.2024 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідач-2 не повідомляв суд про зміну місця проживання.

Отже, керуючись приписами Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі № 910/19885/23 від 15.01.2024 року є 03.02.2024 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 19.02.2024 року (включно).

На адресу суду від відповідача-2 відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Від відповідача-1 відзиву на позов, клопотань, заяв тощо також не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідачі так і не скористалися наданими їм процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

06.02.2024 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» надійшли письмові пояснення № ТОВВИХ-24-1371 від 30.01.2024 року, в яких третя особа повідомила, що ТОВ «ДРБ Груп» не виконало жодних робіт за договором № від 14.01.2022 року, тому ТОВ «Оператор ГТС України» правомірно ініціювало стягнення банківської гарантії № 116/22-ГВ від 11.01.202 року (зі змінами від 22.02.2023 року).

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2022 року між Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (надалі - позивач, гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРБ Груп» (надалі - відповідач-1, принципал) укладено договір про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого гарант надає за заявою принципала банківську гарантію забезпечення виконання зобов`язань (гарантія), а саме: виконання зобов`язань договором, що буде укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор Газотранспортної системи України» (бенефіціар) та принципалом, який став переможцем процедури закупівлі, згідно оголошення UA-2021-09-13-001431-е на закупівлю: Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Ремонт огорож кранових майданчиків лінійної частини МГ та ГРС Лубенського ЛВУМГ) Єдиний закупівельний словник ДК 021-2015: 45340000-2 - Зведення огорож, що підтверджується повідомленням про намір укласти договір 15_1370_п UA-2021-09-13-001431-е.

Відповідно до п. 1.2. договору гарантія видається гарантом у вигляді банківської гарантії забезпечення виконання зобов`язань № 116/22-ГВ на суму 155 999,88 грн., яка є невід`ємною частиною цього договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі.

Строк дії гарантії до 01 березня 2023 року включно (п. 1.3. договору).

22.02.2023 року гарант видав банківську гарантію № 116/22-ГВ на користь ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» (бенефіціар) з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору закупівлі, укладеного в результаті визнання принципала переможцем процедури закупівлі за оголошенням (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-09-13-001431-c) «Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Ремонт огорож кранових майданчиків лінійної частини МГ та ГРС Лубенського ЛВУМГ», затверджена уповноваженою особою Ажгіреєва О.В. (протокол № 15_1370_п від 13.09.2021 року).

За умовами банківської гарантії № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року сума банківської гарантії становить 155 999,88 грн.

Відповідно до банківської гарантії гарант безвідклично зобов`язався протягом п`яти банківських днів після одержання паперового оригіналу письмової вимоги бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена) та/або електронного SWIFT-повідомлення через банк бенефіціара на наш SWIFT, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором.

Форма представлення:

у паперовій формі: рекомендованим листом або кур`єром; та/або

в електронній формі: ключованим SWIFT-повідомленням.

Згідно з п. 3.4.2. договору принципал зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по гарантії на вимогу бенефіціара та отримання від гаранта відповідної вимоги відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені гарантом бенефіціару в порядку та у випадках передбачених гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені гарантом за гарантією. Датою отримання принципалом відповідної вимоги гаранта вважається дата передачі гарантом відповідної вимоги до відділення поштового зв`язку для відправлення принципалу на адресу, зазначену в договорі, або дата, зазначена принципалом або уповноваженою ним особою на другому примірнику відповідної вимоги, під час безпосереднього отримання. Сторони домовились, що ризик неотримання відповідної вимоги несе принципал.

04.05.2023 року на адресу банку через банк бенефіціара надійшло ключове SWIFT-повідомлення № ToPrintBFIS-6239-009737 від 03.05.2023 року від ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» про настання гарантійного випадку та з вимогою сплати грошових коштів за банківською гарантією № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року в розмірі 155 999,88 грн. у зв`язку із тим, що принципал TOB "ДРБ Груп" не виконав зобов`язання за договором № від 14.01.2022 року забезпеченого гарантією.

05.05.2023 року гарантом до TOB "ДРБ Груп" направлено повідомлення-вимогу № 03-2/02/1371 про отримання ключованого SWIFT-повідомлення № ToPrintBFIS-6239-009737 від 03.05.2023 року про настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів в розмірі 155 999,88 грн..

Однак, зазначене повідомлення-вимога принципалом залишене без задоволення.

15.05.2023 року на виконання умов банківської гарантії № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року та вимоги № ToPrintBFIS-6239-009737 від 03.05.2023 року про сплату гарантійної суми, гарантом сплачено на користь бенефіціара гарантійну суму в розмірі 155 999,88 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 524732 від 15.05.2023 року.

07.06.2023 року на адресу TOB "ДРБ Груп", AT "Банк інвестицій та заощаджень" було направлено вимогу про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року за вих. № 05-2/02/1614 від 30.05.2023 року, що підтверджується копією опису, чеку та накладною AT "Укрпошта" від 07.06.2023 року.

Вказана вимога була отримана TOB "ДРБ Груп" 19.06.2023 року.

31.10.2023 року TOB "ДРБ Груп" частково відшкодувало гарантійну суму в розмірі 20 000,00 грн.

Як зазначає позивач, залишок невідшкодованої гарантійної суми становить 135 999,88 грн.

05.01.2022 року між Aкціонерним товариством "Банк інвестицій та заощаджень", як кредитром, та ОСОБА_1, як поручителем, укладено договір поруки № 116/22-ГВ-П (надалі - договір поруки), відповідно до п. 1.1. якого поручитель поручився перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення боржником (ТОВ «ДРБ Груп») взятих на себе забезпечених порукою зобов`язань, шо витікають з договору про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ від 05.01.2022 року, укладеного між кредитором та боржником, з урахуванням всіх змін, доповнень, нових редакцій, новацій, додаткових договорів, додаткових угод, договорів про внесення змін, тощо, що внесені/укладені до нього або можуть бути внесені/укладені в подальшому (кредитний договір).

Згідно з п. 1.2. договору поруки порукою, що надається за цим договором, забезпечується виконання наступних зобов`язань: (2.1.1.) відшкодування кредитору в повному обсязі всіх витрат, понесених кредитором у зв`язку з виконанням банківської гарантії, виданої кредитором на корить бенефіціара (ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України»); (2.1.2.) відшкодування кредитору фактично сплачених кредитором бенефіпіару сум в порядку та у випадках, передбачених гарантією, в межах загальної суми відповідальності кредитора за гарантією, що складає 155 999,88 грн.; (2.1.3.) сплата можливої неустойки (пені, штрафів) та інших платежів/сум, які підлягають сплаті кредитору за умовами кредитного договору у розмірі, строки, на умовах та в порядку, що визначені кредитним договором; (2.1.4.) відшкодування всіх можливих збитків та витрат, понесених кредитором за, у зв`язку та/або передбачених кредитним договором, витрат кредитора, пов`язаних з захистом кредитором своїх прав та/або пред`явлення вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих внаслідок порушення (невиконання або неналежного виконання) боржником умов кредитного договору; (2.1.5.) виконання боржником інших умов кредитного договору та відшкодування інших витрат кредитора, що випливають з кредитного договору.

Сторони домовились, що поручитель повинен виконати забезпечені порукою зобов`язання, в тому ж порядку та обсязі, який встановлено для боржника за кредитним договором (п. 2.4. договору поруки).

Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання забезпечених порукою зобов`язань повністю (чи у будь-якій його частині) як від боржника та поручителя разом, так і від кожного окремо (п. 2.5. договору поруки).

Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання боржником будь-якої частини забезпечених порукою зобов`язань, так і при невиконанні боржником забезпечених порукою зобов`язань в цілому (п. 2.6. договору поруки ).

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання забезпечених порукою зобов`язання у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п. 2.7. договору поруки).

Поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору та всіх договорів, відповідно до яких забезпечується виконання зобов`язань за кредитним договором, та отримав їх копії, жодних заперечень, а також непорозумінь їх положень не має та повністю на них погоджується (п. 2.8. договору поруки).

Згідно з п. 3.1. договору поруки кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання забезпечених порукою зобов`язань, що витікають із кредитного договору, при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання боржником, передбачені кредитним договором зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю письмової вимоги про виконання забезпечених порукою зобов`язань боржника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому договору не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги про виконання забезпечених порукою зобов`язань боржника (п. 3.2. договору поруки).

Відповідно до п. 8.4. договору поруки цей договір набуває чинності з моменту (дати) його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до настання однієї з наступних обставин: (8.4.1.) виконання в повному обсязі (в тому числі дострокове) боржником зобов`язання, забезпеченого порукою; (8.4.2.) погашення поручителем у повному обсязі заборгованості боржника за кредитним договором у порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором; (8.4.3.) якщо кредитор протягом десяти років з дня настання строку (терміну) виконання зобов`язань за кредитним договором не пред`явить позову до поручителя.

Згідно з п. 8.5. договору поруки до правовідносин, пов`язаних з укладення та виконанням цього договору застосовується позовна давність тривалістю у десять років.

07.06.2023 року позивачем було направлено на адресу поручителя вимогу № 05-2/02/1613 про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року на виконання договору про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ від 05.01.2022 року та договору поруки № 116/22-ГВ-П від 05.01.2022 року, що підтверджується копією опису, списку згрупованих відправлень та чеку AT "Укрпошта" від 07.06.2023 року.

У відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 711 вказана вимога була отримана поручителем 07.07.2023 року.

Станом на 12.12.2023 року відповідачі свої договірні зобов`язання не виконали, гарантійну суму не сплатили, тому загальна заборгованість за договором про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ від 05.01.2022 року становить 135 999,88 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідачі свої договірні зобов`язання не виконали, гарантійну суму не сплатили, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення загальної заборгованості за договором про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ від 05.01.2022 року у розмірі 135 999,88 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 27 335,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 2276,00 грн. та 3% річних у розмірі 1909,15 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Положеннями ч. 4 ст. 200 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 561 Цивільного кодексу України передбачено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Згідно зі ст. 562 Цивільного кодексу України зобов`язання, гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Відповідно до ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Згідно з ч. 2 ст. 564 Цивільного кодексу України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, бенефіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед бенефіціаром.

Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто, гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Згідно зі ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; закінчення строку дії гарантії; відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією. Гарант, якому стало відомо про припинення гарантії, повинен негайно повідомити про це боржника.

Статтею 569 Цивільного кодексу України визначено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником. Гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже зазначалося судом вище, 05.01.2022 року між позивачем, як гарантом, та відповідачем-1, як принципалом, було укладено договір про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ.

22.02.2023 року гарант видав банківську гарантію № 116/22-ГВ на користь ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» (бенефіціар) з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору закупівлі, укладеного в результаті визнання принципала переможцем процедури закупівлі за оголошенням (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-09-13-001431-c) «Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Ремонт огорож кранових майданчиків лінійної частини МГ та ГРС Лубенського ЛВУМГ».

В забезпечення виконання зобов`язань за договором закупівлі, 05.01.2022 року між позивачем, як кредитором, та відповідачем-2, як поручителем, було укладено договір поруки № 116/22-ГВ-П.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2023 року на адресу банку надійшло SWIFT-повідомлення № ToPrintBFIS-6239-009737 від 03.05.2023 року від ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» про сплату коштів за банківською гарантією № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року в розмірі 155 999,88 грн. у зв`язку із тим, що принципал TOB "ДРБ Груп" не виконав зобов`язання за договором № від 14.01.2022 року забезпеченого гарантією.

05.05.2023 року гарантом до TOB "ДРБ Груп" направлено повідомлення-вимогу № 03-2/02/1371 про отримання ключованого SWIFT-повідомлення № ToPrintBFIS-6239-009737 від 03.05.2023 року про настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів в розмірі 155 999,88 грн..

Судом встановлено, що зазначене повідомлення-вимога принципалом залишене без задоволення.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.05.2023 року на виконання умов банківської гарантії № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року та вимоги № ToPrintBFIS-6239-009737 від 03.05.2023 року гарантом сплачено на користь бенефіціара гарантійну суму в розмірі 155 999,88 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 524732 від 15.05.2023 року.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 07.06.2023 року позивачем було направлено TOB "ДРБ Груп" вимогу про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року за вих. № 05-2/02/1614 від 30.05.2023 року, яка була отримана TOB "ДРБ Груп" 19.06.2023 року та 31.10.2023 року задоволена частково на суму 20 000,00 грн.

Крім того, 07.06.2023 року позивачем було направлено на адресу поручителя вимогу № 05-2/02/1613 про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року на виконання договору про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ від 05.01.2022 року та договору поруки № 116/22-ГВ-П від 05.01.2022 року, яка була отримана поручителем 07.07.2023 року, проте залишена без задоволення.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 541 Цивільного кодексу України унормовано, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У розгляді справ за позовом кредитора до боржника та поручителя як солідарних боржників господарським судам слід враховувати, що відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Враховуючи викладене, відповідачі мають відповідати перед позивачем, як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; закінчення строку дії гарантії; відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією. Гарант, якому стало відомо про припинення гарантії, повинен негайно повідомити про це боржника.

Статтею 569 Цивільного кодексу України визначено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником. Гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Судом враховано, що у п. 3.4.2. договору визначено, що принципал зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по гарантії на вимогу бенефіціара та отримання від гаранта відповідної вимоги відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені гарантом бенефіціару в порядку та у випадках передбачених гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені гарантом за гарантією. Датою отримання принципалом відповідної вимоги гаранта вважається дата передачі гарантом відповідної вимоги до відділення поштового зв`язку для відправлення принципалу на адресу, зазначену в договорі, або дата, зазначена принципалом або уповноваженою ним особою на другому примірнику відповідної вимоги, під час безпосереднього отримання. Сторони домовились, що ризик неотримання відповідної вимоги несе принципал.

Доказів відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми за банківською гарантією № 116/22-ГВ від 22.02.2023 року на виконання договору про надання банківської гарантії № 116/22-ГВ від 05.01.2022 року та договору поруки № 116/22-ГВ-П від 05.01.2022 року матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений факт неналежного виконання відповідачем-1 свого зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості в розмірі 135 999,88 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 27 335,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 2276,00 грн. та 3% річних у розмірі 1909,15 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо сплати гарантійної суми.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 4.2. договору визначено, що керуючись ч. 6 ст. 232 ГК України, сторони домовились, що в разі порушення принципалом строків відшкодування гаранту витрат по гарантії, передбачених п. 3.4.2 даного договору, принципал сплачує гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочений, до повного виконання зобов`язання

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафу, судом встановлено, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 29 523,70 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд обмежений вправі вийти за межі позовних вимог в частині стягнення пені, позовні вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів пені підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 27 335,21 грн.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 1922,63 грн.

Враховуючи, що суд обмежений вправі вийти за межі позовних вимог в частині стягнення 3% річних, позовні вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 1909,15 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача становить 1973,17 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 482,83 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення солідарно з відповідачів 167 037,41 грн., з них: основного боргу - 135 999,88 грн. (сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 88 копійок), 3% річних - 1909,15 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`ять гривень 15 копійок), пені - 27 335,21 грн. (двадцять сім тисяч триста тридцять п`ять гривень 21 копійка) та інфляційних втрат - 1793,17 грн. (одна тисяча сімсот дев`яносто три гривні 17 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2676,26 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРБ Груп" (ідентифікаційний код 43482644, адреса: 02094 м. Київ, вул. Хоткевича Гната, 12, офіс 177) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (ідентифікаційний код 33695095, адреса: 04119, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 83-Д) грошові кошти: основного боргу - 135 999,88 грн. (сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 88 копійок), 3% річних - 1909,15 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`ять гривень 15 копійок), пені - 27 335,21 грн. (двадцять сім тисяч триста тридцять п`ять гривень 21 копійка) та інфляційних втрат - 1793,17 грн. (одна тисяча сімсот дев`яносто три гривні 17 копійок).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРБ Груп" (ідентифікаційний код 43482644, адреса: 02094 м. Київ, вул. Хоткевича Гната, 12, офіс 177) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (ідентифікаційний код 33695095, адреса: 04119, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 83-Д) судовий збір - 1338,13 грн. (одна тисяча триста тридцять вісім гривень 13 копійок).

4. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (ідентифікаційний код 33695095, адреса: 04119, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 83-Д) судовий збір - 1338,13 грн. (одна тисяча триста тридцять вісім гривень 13 копійок).

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.04.2024р.

Суддя О.В. Котков