ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання рішення суду

03.04.2024м. Дніпро№ 904/5129/23
Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляк С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від стягувача: Васільєв В.О. дов. від 30.12.2022 №265/23;

від боржника: Азаренков С.М. дов. від 21.07.2023 №01Др-60-0723;

розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про відстрочення виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024 у справі № 904/5129/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" 2.861.875,56 грн (два мільйони вісімсот шістдесят одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять грн 56 к.) заборгованості, 31.487,67 грн (тридцять одну тисячу чотириста вісімдесят сім грн 67 к) трьох процентів річних, 509.194,62 грн (п`ятсот дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири грн 62 к.) пені, 54.514,18 грн (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять грн 18 к.) судового збору. У задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 13.494,72 грн трьох процентів річних та 218.226,27 грн пені) відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду 21.02.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/5129/23 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/5129/23 змінено та викладено в наступній редакції: "Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2; ідентифікаційний код 03340920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (01010, місто Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 32/2; ідентифікаційний код 43965848) 2.861.875,56 грн (два мільйони вісімсот шістдесят одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять грн 56 к.) заборгованості, 44.982,39 грн (сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві грн 39 к) трьох процентів річних, 509.194,62 грн (п`ятсот дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири грн 62 к.) пені, 51 240.79 грн (п`ятдесят одна тисяча двісті сорок 79 к.) судового збору. У задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 218.226,27 грн пені) відмовити".

Доручено господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

На виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024, яка набрала законної сили 21.02.2024 Господарським судом Дніпропетровської області 18.03.2024 було видано наказ.

Через систему "Електронний суд" 22.03.2024 від відповідача надійшла заява, у якій відповідач просить суд відстрочити виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024 до 20.02.2025.

Ухвалою від 22.03.2024 прийнято заяву відповідача від 22.03.2024 про відстрочення виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024 до розгляду та призначено на 03.04.2024.

У судовому засіданні 03.04.2024 представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Представник позивача не підтримав клопотання відповідача провідстрочення виконання судового рішення, надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суд.

Відповідно до ст. 233 ГПК України ухвала постановлена у нарадчій кімнаті за результатами оцінки фактичних обставин справи.

Стислий виклад позиції заявника

Заявник зазначає, що перш за все, мета звернення боржника із заявою про відстрочку виконання рішення суду полягає в захисті загального економічного інтересу, які становлять послуги у сфері функціонування ринку природного газу, зокрема послуги з розподілу (транспортування) природного газу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №420 від 23.05.2018 «Про затвердження переліку послуг, що становлять загальний економічний інтерес» під час воєнного стану.

Також заявник зазначає, що відповідно до листа Торгово - промислової палати України (далі-ТПП) від 28.02.2022, вих.№2024/02.0-7.1 визнано військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022. За даним листом ТПП засвідчує форс мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/ обов`язком, виконання яких/го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Воєнний стан, запроваджений Указом Президента України № 64/2022 з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, одночасно призвів до складних умов господарської діяльності підприємства відповідача, враховуючи наступне.

АТ «Дніпропетровськгаз» є підприємством критичної інфраструктури, яке забезпечувало енергетичну незалежність регіону, особливо в період початку опалювального сезону 2022-2023 років. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 9 ЗУ «Про критичну інфраструктуру», до життєво важливих функцій та/або послуг, належать, зокрема енергозабезпечення. На сьогодні, захист критичної інфраструктури є складовою частиною забезпечення національної безпеки України.

Разом з тим, відповідач зазначає, що знаходиться у скрутному фінансовому становищі, зумовлених впровадженням мораторію на зростання тарифів.

Утворення та накопичення збитків обумовлюється воєнним станом, який як прямо, так і опосередковано вплинув на фінансові можливості АТ «Дніпропетровськгаз», а саме: виникла дебіторська заборгованість, через наявний дефіцит коштів пов`язаний із систематичними неплатежами за спожиті послуги з боку населення та юридичних осіб, які знаходяться під захистом критичної інфраструктури під час воєнного стану, а саме: підприємства, що здійснюють діяльність з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», діяльність з водопостачання та водовідведення відповідно до Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», діяльність з вирощування сільськогосподарських культур, тваринництва, виробництва харчових продуктів, підприємства оборонно-промислового комплексу, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, підприємства залізничного транспорту.

При цьому, основним джерелом доходу АТ «Дніпропетровськгаз» є виплати, передбачені договорами з розподілу природного газу, укладеними зі споживачами. На теперішній час сума дебіторської заборгованості, яка становить понад 1 млн. гривень у споживачів (лише тільки юридичних осіб) перед АТ «Дніпропетровськгаз» становить 524.074.839,77 грн.

Вказана сума, за належного виконання своїх обов`язків з боку споживачів повністю покриває суму заборгованості АТ «Дніпропетровськгаз» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут».

Найбільшу дебіторську суму заборгованості перед АТ «Дніпропетровськгаз» має АТ «Дніпроазот», яка становить 266.215.133,09 грн. АТ «Дніпропетровськгаз» вживає всіх можливих заходів щодо стягнення коштів з АТ «Дніпроазот».

На теперішній час в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувають справи: № 904/315/23 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до Акціонерного товариства «Дніпроазот» про стягнення 13.324.695,73грн; № 904/4806/22 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до Акціонерного товариства «Дніпроазот» про стягнення заборгованості у розмірі 384.048.438,00 грн.

Окрім вказаних справ, наявні судові рішення, які набрали законної сили, проте на теперішній час заборгованість перед АТ «Дніпропетровськгаз» не погашена.

Також відповідач зазначає, що наказ у справі №904/4845/22 наявний у АТ «Дніпропетровськгаз», але не може бути пред`явлений до виконання, оскільки місцезнаходження Акціонерного товариства «МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» знаходиться на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Єдиним джерелом надходження коштів на рахунки товариства є оплата побутовими споживачами послуг, яка на сьогодні є надзвичайно низькою.

З побутових споживачів заборгованість у примусовому порядку не стягується, оскільки тимчасово, на період дії воєнного стану на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією забороняється примусове виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги. Також, не стягується заборгованість в примусовому порядку з підприємств критичної інфраструктури та оборонно-промислового комплексу. Тому АТ «Дніпропетровськгаз», як стягувач, у цих правовідносинах знаходиться у нерівному стані, оскільки, як стягувач має обмеження, а боржники мають послаблення в силу закону ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім того, відповідач просить суд врахувати, що на час виникнення спірних правовідносин АТ «Дніпропетровськгаз» було єдиним оператором газорозподільної системи на території Дніпропетровської області, що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої НКРЕКП згідно постанови від 29.06.2017 №844, яка надає право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Дніпропетровської області (крім міст Дніпро і Кривий Ріг та Дніпровського і Криворізького районів), а також сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське Дніпровського району, житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, села Темирівка Гуляйпільского району Запорізької області та села Придніпрянське Кобиляцького району Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації відповідача.

Відповідач здійснював свою діяльність відповідно до статуту, основним видом діяльності товариства, є, зокрема, надання послуг з розподілу природного газу, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ. Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій затверджено наказ «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 №309.

Відповідач звертає увагу суду на те, що на території ведення ліцензійної діяльності АТ «Дніпропетровськгаз» на час виникнення спірних правовідносин та на теперішній час ведуться бойові дії.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" 2.861.875,56 грн (два мільйони вісімсот шістдесят одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять грн 56 к.) заборгованості, 31.487,67 грн (тридцять одну тисячу чотириста вісімдесят сім грн 67 к) трьох процентів річних, 509.194,62 грн (п`ятсот дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири грн 62 к.) пені, 54.514,18 грн (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять грн 18 к.) судового збору. У задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 13.494,72 грн трьох процентів річних та 218.226,27 грн пені) відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду 21.02.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/5129/23 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/5129/23 змінено та викладено в наступній редакції: "Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2; ідентифікаційний код 03340920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (01010, місто Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 32/2; ідентифікаційний код 43965848) 2.861.875,56 грн (два мільйони вісімсот шістдесят одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять грн 56 к.) заборгованості, 44.982,39 грн (сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві грн 39 к) трьох процентів річних, 509.194,62 грн (п`ятсот дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири грн 62 к.) пені, 51 240.79 грн (п`ятдесят одна тисяча двісті сорок 79 к.) судового збору. У задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 218.226,27 грн пені) відмовити".

Доручено господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

На виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024, яка набрала законної сили 21.02.2024 Господарським судом Дніпропетровської області 18.03.2024 було видано наказ.

Через систему "Електронний суд" 22.03.2024 від відповідача надійшла заява, у якій відповідач просить суд відстрочити виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024 до 20.02.2025.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12 Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013 Конституційного Суду України у справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наведені заявником обставини, що, за твердженням заявника, перешкоджають виконанню судового рішення судом оцінюються критично з огляду на таке.

Суд відзначає, що введення в Україні воєнного стану не є універсальною підставою для звільнення від оплати стягнутої судом заборгованості. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для неможливості виконання зобов`язання.

Як зазначає заявник, метою звернення боржника із заявою про відстрочку виконання рішення суду є захист загального економічного інтересу, який становить послуги у сфері функціонування ринку природного газу, зокрема послуги з розподілу (транспортування) природного газу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №420 від 23.05.2018 «Про затвердження переліку послуг, що становлять загальний економічний інтерес» під час воєнного стану.

Також заявник зазначає, що відповідно до листа Торгово - промислової палати України (далі-ТПП) від 28.02.2022, вих.№2024/02.0-7.1 визнано військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022. За даним листом ТПП засвідчує форс мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/ обов`язком, виконання яких/го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Воєнний стан, запроваджений Указом Президента України № 64/2022 з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, одночасно призвів до складних умов господарської діяльності підприємства відповідача, враховуючи наступне.

АТ «Дніпропетровськгаз» є підприємством критичної інфраструктури, яке забезпечувало енергетичну незалежність регіону, особливо в період початку опалювального сезону 2022-2023 років. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 9 ЗУ «Про критичну інфраструктуру», до життєво важливих функцій та/або послуг, належать, зокрема енергозабезпечення. На сьогодні, захист критичної інфраструктури є складовою частиною забезпечення національної безпеки України.

Разом з тим, відповідач зазначає, що знаходиться у скрутному фінансовому становищі, зумовлених впровадженням мораторію на зростання тарифів.

Утворення та накопичення збитків обумовлюється воєнним станом, який як прямо, так і опосередковано вплинув на фінансові можливості АТ «Дніпропетровськгаз», а саме: виникла дебіторська заборгованість, через наявний дефіцит коштів пов`язаний із систематичними неплатежами за спожиті послуги з боку населення та юридичних осіб, які знаходяться під захистом критичної інфраструктури під час воєнного стану, а саме: підприємства, що здійснюють діяльність з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», діяльність з водопостачання та водовідведення відповідно до Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», діяльність з вирощування сільськогосподарських культур, тваринництва, виробництва харчових продуктів, підприємства оборонно-промислового комплексу, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, підприємства залізничного транспорту.

При цьому, основним джерелом доходу АТ «Дніпропетровськгаз» є виплати, передбачені договорами з розподілу природного газу, укладеними зі споживачами. На теперішній час сума дебіторської заборгованості, яка становить понад 1 млн. гривень у споживачів (лише тільки юридичних осіб) перед АТ «Дніпропетровськгаз» становить 524.074.839,77 грн.

Вказана сума, за належного виконання своїх обов`язків з боку споживачів повністю покриває суму заборгованості АТ «Дніпропетровськгаз» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут».

Найбільшу дебіторську суму заборгованості перед АТ «Дніпропетровськгаз» має АТ «Дніпроазот», яка становить 266.215.133,09 грн. АТ «Дніпропетровськгаз» вживає всіх можливих заходів щодо стягнення коштів з АТ «Дніпроазот».

На теперішній час в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувають справи: № 904/315/23 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до Акціонерного товариства «Дніпроазот» про стягнення 13.324.695,73грн; № 904/4806/22 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до Акціонерного товариства «Дніпроазот» про стягнення заборгованості у розмірі 384.048.438,00 грн.

Окрім вказаних справ, наявні судові рішення, які набрали законної сили, проте, на теперішній час заборгованість перед АТ «Дніпропетровськгаз» не погашена.

Також відповідач зазначає, що наказ у справі №904/4845/22 наявний у АТ «Дніпропетровськгаз», але не може бути пред`явлений до виконання, оскільки місцезнаходження Акціонерного товариства «МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» знаходиться на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Єдиним джерелом надходження коштів на рахунки товариства є оплата побутовими споживачами послуг, яка на сьогодні є надзвичайно низькою.

З побутових споживачів заборгованість у примусовому порядку не стягується, оскільки тимчасово, на період дії воєнного стану на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією забороняється примусове виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги. Також, не стягується заборгованість в примусовому порядку з підприємств критичної інфраструктури та оборонно-промислового комплексу. Тому АТ «Дніпропетровськгаз», як стягувач, у цих правовідносинах знаходиться у нерівному стані, оскільки, як стягувач має обмеження, а боржники мають послаблення в силу закону ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім того, відповідач просить суд врахувати, що на час виникнення спірних правовідносин АТ «Дніпропетровськгаз» було єдиним оператором газорозподільної системи на території Дніпропетровської області, що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої НКРЕКП згідно постанови від 29.06.2017 №844, яка надає право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Дніпропетровської області (крім міст Дніпро і Кривий Ріг та Дніпровського і Криворізького районів), а також сіл Любимівка, Перше Травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське Дніпровського району, житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, села Темирівка Гуляйпільского району Запорізької області та села Придніпрянське Кобиляцького району Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації відповідача.

Відповідач здійснював свою діяльність відповідно до статуту, основним видом діяльності товариства, є, зокрема, надання послуг з розподілу природного газу, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ. Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій затверджено наказ «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 №309.

Відповідач, також звертає увагу суду на те, що на території ведення ліцензійної діяльності АТ «Дніпропетровськгаз» на час виникнення спірних правовідносин та на теперішній час ведуться бойові дії.

Однак такі доводи відповідача суд не може повною мірою оцінити в розрізі їх впливу на об`єктивну можливість виконати судове рішення у визначений строк або в строк встановлений у разі задоволення заяви, оскільки заявником не конкретизовано та не описано, як кожна з наведених обставин впливає на можливість виконання зазначеного рішення.

При цьому суд бере до уваги, що позивач також здійснює свою діяльність в умовах воєнного стану.

В даному випадку заявник не надав належних доказів, що саме введення воєнного стану унеможливило виконання конкретних зобов`язань за договором. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

Суд врахувує також і те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області було прийнято ще 15.11.2023, яким, зокрема, було було зменшено розмір заявленої до стягнення пені та трьох відсотків річних на 30%.

Саме відповідач подав апеляційну скаргу у зв`язку з незгодою із рішенням суду.

Апеляційне провадження тривало до 21.02.2024, повний текст постанови складний 12.03.2024.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у справі №904/5129/23 залишено без задоволення.

Відтак, лише 18.03.2024 на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024 було видано наказ.

Отже, наказ суду було видано лише через чотири місяці після ухвалення рішення суду, що уже було фактичним відстроченням його виконання для боржника.

Стаття 42 ГК України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів. Таким чином, судом розцінюється критично посилання відповідача на його незадовільний фінансовий стан та дані фінансової звітності також з огляду на те, що майновий стан відповідача є наслідком його господарської діяльності, а також, наслідком його власного комерційного розрахунку та ризику.

Отже суд розцінює критично посилання відповідача на його незадовільний фінансовий стан.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю, у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19.03.1997 у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, пункт 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, пункт 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 у справі Ясюнієне проти Литви, заява №41510/98).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

З огляду на вищевикладене, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № П-рп/2012).

Таким чином "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, так і для стягувача при затримці виконання рішення.

Оскільки господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення, та не допускати їх настання, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами, що розстрочення виконання рішення суду зробить реальною можливість отримання боргу позивачем і не зашкодить матеріальним інтересам та фінансовому стану останнього.

При цьому судом враховано, що заявником з моменту прийняття рішення 15.11.2023, перебування справи на розгляді в апеляційній інстанції та після цього не вчинено реальних дій, спрямованих на добровільну сплату заборгованості. Отже така поведінка відповідача щодо виконання взятих на себе договірних зобов`язань перед позивачем свідчить не на користь заявника в частині зазначених у заяві намірів оплати боргу у подальшому.

Відтак, сукупність усіх обставин справи не дозволяє дійти висновку щодо добросовісної поведінки відповідача, а отже не доведеними є обставини дійсних намірів відповідача (боржника).

Окремо суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано жодного доказу можливості виконання рішення суду на умовах відстрочення, а навпаки зазначається про те, що відповідач не має змоги на даний час сплатити заборгованість, оскільки вона є для нього значного розміру.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарсько-процесуальне законодавство не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання.

Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами, встановленими Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статей 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень статей 76, 77, 91 ГПК України, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів перебування підприємства-відповідача у більш скрутному фінансовому становищі ніж позивач; судом також не встановлено наявності інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності виконання рішення суду, які могли б слугувати підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до таких висновків:

- заявником не надано доказів, які б підтверджували наявність виключних обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення. Надані вибіркові документи не дають можливості зробити однозначний висновок щодо фінансового стану боржника, а також проаналізувати вплив негайного виконання судового рішення на такий стан;

- заявником не надано доказів того, що він зможе виконати рішення суду на умовах відстрочення;

- посилання заявника на скрутне фінансово-економічне становище не є винятковою обставиною в розумінні частини 3 ГПК України, за наявності якої можливе надання відстрочення виконання рішення;

- скрутне фінансово-економічне становище заявника утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу певних об`єктивних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим;

- заявник до цього часу не здійснив жодного платежу в погашення заборгованості;

- відстрочення виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав;

- із підстав, умов та меж надання відстрочення виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим. Надання за вищезазначених обставин боржникові можливості тимчасово не виконувати рішення суду (розстрочення) буде порушенням права власності позивача у розумінні частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

З огляду на викладене, оцінивши надані відповідачем докази у сукупності з фактичними обставинами справи, суд доходить висновку, що вимоги відповідача про надання відстрочення виконання судового рішення не підлягають задоволенню, оскільки обставини справи не дають змоги зробити обґрунтований висновок про те, що відстрочення виконання призведе до покращення фінансового стану відповідача /докази зворотного суду не надані/, а тому сплив дії відстрочення не буде гарантією належного виконання судового рішення у справі №904/5129/23.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що у разі належного підтвердження обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявник не позбавлений права повторно звернутися до суду із заявою про розстрочення/відстрочення виконання судового рішення з поданням суду відповідних доказів.

Керуючись ст. ст. 234, 331 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складений 05.04.2024.

Суддя С.А. Дупляк