ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2024 р. Справа№ 910/11312/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 02.04.2024 у справі №910/11312/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія»

про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та про долучення доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (в порядку ч. 8 ст. 129, ст. 126 ГПК України)

подану при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023, повний текст якого складений 03.10.2023,

у справі № 910/11312/23 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп»

про стягнення збитків в розмірі 500 406,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача збитків в сумі 500 406,06 грн. завданих порушенням відповідачем зобов`язань за заявкою на перевезення вантажу № 16/05-1 від 16.05.2023, в частині дотримання температурного режиму, визначеного у заявці та CMR № 829835 від 17.05.2023.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/11312/23 позовні вимоги задоволені повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено збитки у розмірі 500 406,06 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 506,09 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротеп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/11312/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023, справу № 910/11312/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Тищенко А.І., Шаптала Є.Ю..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи № 910/11312/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/11312/23.

02.11.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І., яка не є головуючою суддею, на лікарняному, розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4523/23 від 09.11.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/11312/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/11312/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/11312/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.12.2023 об 11:15 год.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 розгляд апеляційної скарги відкладено на 30.01.2024 о 10:35 год.

В судовому засіданні 30.01.2024 оголошено перерву до 12.03.2024 о 10:35 год.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1046/24 від 12.03.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/11312/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/11312/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/11312/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/11312/23 залишено без змін.

14.03.2024 до суду від позивача надійшла заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та про долучення доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (в порядку ч. 8 ст. 129, ст. 126 ГПК України), в якій заявник просить прийняти додаткове судове рішення, в якому вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем під час апеляційного перегляду справи, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., а також долучити до матеріалів справи докази на підтвердження понесених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.03.2024, вказану заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

18.03.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому відповідач зазначив про те, що покладення додаткових судових витрат на відповідача в апеляційній інстанції є неправильним і несправедливим, а відтак відшкодування судових витрат на правову допомогу в апеляційній інстанції необхідно зменшити до 0 (нуля) грн.00 коп.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/11312/23 призначено на 02.04.2024 о 09:45 год.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1456/24 від 01.04.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/11312/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія» про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат у справі № 910/11312/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р..

В судовому засідання представник позивача заяву про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат підтримав повністю, представник відповідача проти задоволення вказаної заяви заперечив.

Дослідивши матеріали заяви позивача про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вказана заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ГПК України в суді апеляційної та касаційної інстанції є апеляційна та касаційна скарга, а також відзиви на апеляційну та касаційну скаргу, а докази понесення таких витрат - до винесення постанови або протягом п`яти днів після ухвалення постанови, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

З матеріалів справи слідує, що:

- у відзиві на апеляційну скаргу позивач заявив про попереднє понесення у даній справі витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. та зазначив про те, що остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу разом із відповідними доказами будуть надані суду в порядку, визначеному ч. 8 ст. 129 ГПК України;

- 14.03.2024 до суду від позивача надійшла заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та про долучення доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (в порядку ч. 8 ст. 129, ст. 126 ГПК України), в якій заявник просить прийняти додаткове судове рішення, в якому вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем під час апеляційного перегляду справи, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., а також долучити до матеріалів справи докази на підтвердження понесених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу. До вказаної заяви додані докази понесення таких витрат.

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження факту понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу ним до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії укладеного з Адвокатським об`єднанням «Адвіс» договору (угоди) про надання професійної правничої (правової) допомоги № 16/01-06/23 від 16.06.2023 (далі Договір) з додатком № 3 від 09.11.2023, рахунків на оплату № 169 від 17.11.2023 та № 38 від 12.03.2024 на загальну суму 15 000,00 грн., платіжних інструкцій № 1261 від 22.11.2023 та № 358 від 13.03.2024 на загальну суму 15 000,00 грн., акту приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 13.03.2024 на суму 15 000,00 грн..

Наданими позивачем документами підтверджено наступне.

За умовами Договору Адвокатське об`єднання «Адвіс» зобов`язалось надати позивачу правову допомогу щодо стягнення з відповідача збитків в сумі 500 406,06 грн., вартість однієї години роботи адвоката становить 1 500,00 грн., перелік послуг, що надаються: консультація позивача - 1 година; підготовка позовної заяви - 12 годин; підготовка відповіді на відзив - 6 годин; складення процесуальних документів, передбачених законодавством - 1 година (усього 20 годин), позивач зобов`язаний сплатити на користь Адвокатського об`єднання «Адвіс» гонорар у наступному порядку: 12 500,00 грн. протягом 3 робочих днів з моменту отримання позивачем відповідного рахунку, решту протягом 10 днів з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до Додатку №3 від 09.11.2023 до Договору Адвокатське об`єднання в рамках домовленостей, викладених в даному Додатку та Договору, зобов`язувалося надавати правову допомогу позивачу у справі № 910/11312/23 при її апеляційному перегляді Північним апеляційним господарським судом. У вказаному додатку сторонами погоджений орієнтовний перелік послуг, їх кількість та вартість.

13.03.2024 Адвокатським об`єднанням «Адвіс» та позивачем підписано акт приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги, в якому сторонами було узгоджено вартість наданих адвокатським об`єднанням послуг професійної правничої (правової) допомоги в сумі 15 000,00 грн.

Як вбачається із вказаного акту приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 13.03.2023, загальна сума витрат на правову допомогу, що підлягає компенсації позивачу складає 15 000,00 грн., а вказані витрати складаються з: консультації позивача - 0,5 години; ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги та підготовки відзиву на апеляційну скаргу - 7 годин; складення процесуальних документів (додаткових пояснень) - 1,5 години; участь в судових засіданнях - 1 година (усього 10 годин). Загальна вартість послуг 15 000,00 грн.

Платіжними інструкціями платіжних інструкцій № 1261 від 22.11.2023 та № 358 від 13.03.2024 позивач сплатив на користь Адвокатського об`єднання «Адвіс» гонорар у розмірі 15 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу Адвокатським об`єднанням «Адвіс» послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідач зазначив про те, що покладення додаткових судових витрат на відповідача в апеляційній інстанції є неправильним і несправедливим, а відтак відшкодування судових витрат на правову допомогу в апеляційній інстанції необхідно зменшити до 0 (нуля) грн.00 коп.

У обґрунтування вимог клопотання відповідач послався на те, що правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору двома судовими інстанціями, а адвокатське об`єднання надавало правову допомогу заявнику в обох цих інстанціях, тому, відповідно, було обізнане у справі з усіма деталями, що з неї випливають та на те, що додатковим рішенням в суді першої інстанції, вже були задоволені витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Колегія суддів зазначає про те, що відповідачем фактично не вказано, в чому саме полягає невідповідність заявленої позивачем до стягнення вартості послуг з юридичного супровіду в суді апеляційної інстанції вимогам чинного законодавства та обставинам справи, не наведено конкретних посилань на розмір відповідних ринкових цін та не мотивовано, в чому саме полягає така не співмірність. В свою чергу колегією суддів не встановлено, що надання таких послуг є не доведеними, а їх вартість неспіврозмірнимою із складністю справи, обсягом наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт.

При цьому колегія суддів зауважує відповідачу на тому, що понесення таких витрат позивачем було наслідком саме дій відповідача щодо апеляційного оскарження рішення та на тому, що відповідач фактично просить відмовити позивачу у стягненні таких витрат через те, що додатковим рішенням в суді першої інстанції, вже були задоволені витрати на правову допомогу, проте вказане не може бути підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції, факт надання яких є доведеним, а їх розмір не є неспіврозмірним з виконаною роботою у суді апеляційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/1929/19 від 09.06.2022

Надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок апелянта витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є співмірним з ціною позову.

Таким чином заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія» про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та про долучення доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (в порядку ч. 8 ст. 129, ст. 126 ГПК України) колегією суддів задовольняється повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244, 252 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія» про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат та про долучення доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (в порядку ч. 8 ст. 129, ст. 126 ГПК України) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротеп» (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, 8; ідентифікаційний код: 21496904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фруталія» (49000, м. Дніпро, вул. Байкальська, 6-Я; ідентифікаційний код: 42424288) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

3. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11312/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 02.04.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік