ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" квітня 2024 р. Cправа № 902/136/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Макогін О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Гайсинської окружної прокуратури (23700, Вінницька область, місто Гайсин, вулиця Волонтерів, будинок 15А, ідентифікаційний код юридичної особи 02909909)

в інтересах держави в особі:

позивача - Ободівської сільської ради (24353, Вінницька область, Гайсинський р-н, село Ободівка, вулиця Ватутіна, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 04331107)

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ободівська" (24300, Вінницька область, Гайсинський р-н, село Ободівка, вулиця Дружби, будинок 43, ідентифікаційний код юридичної особи 33308866)

про стягнення 96 442,59 гривень

за участю:

прокурора Паук В.В., згідно посвідчення

представника позивача Ременюк К.В., голова с/р

представника відповідача адвокат Покотило В.М., згідно ордеру (у режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 06.02.2024 року надійшла позовна заява № 51-607вих24 від 02.02.2024 (вх. № 140/24 від 06.02.2024) Керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ободівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ободівська" про стягнення безпідставно збережених коштів за користування у період з 01.10.2021 по 08.12.2022 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:008:0084, площею 1,7165 га у розмірі 96 442,59 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою суду від 09.02.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №902/136/24 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи № 902/136/24 по суті призначено на 07.03.2024 року о 16:00 год.

22.02.2024 до суду від позивача надійшла заява № б/н від 22.02.2024 (вх. № 01-34/1940/24) у якій останній зазначив, що Ободівська сільська рада не заперечує проти заявленого прокурором позову, позовні вимоги визнає, підтримує їх у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні та просить справу розглянути за відсутності представника позивача.

26.02.2024 до суду від представника відповідача надійшла заява № б/н від 26.02.2024 (вх. № 01-34/2062/24 від 26.02.2024) про залишення позову без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

26.02.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив № б/н від 26.02.2024 (вх. № 01-34/2069/24 від 26.02.2024) у якому останній проти позову заперечує з підстав зазначених у відзиві, у задоволенні позову просить відмовити.

26.02.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 26.02.2024 (вх. № 01-34/2060/24 від 26.02.2024) про розгляд справи № 902/136/24 за правилами загального позовного провадження.

04.03.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № б/н від 01.03.2024 (вх. 01-34/2284/24 від 04.03.2024) із запереченнями щодо викладеного у відзиві.

05.03.2024 до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив № 51-1072вих24 від 01.03.2024 (вх. 01-34/2394/24 від 05.03.2024) із запереченнями щодо викладеного у відзиві.

05.03.2024 до суду від представника відповідача надійшла заява №б/н від 05.03.2024 (вх. 01-34/2400/24 від 05.03.2024) про визнання явки позивача - Ободівської сільської ради обов`язковою та проведення розгляду справи за участю представника позивача.

05.03.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 05.03.2024 (вх. 01-34/2400/24 від 05.03.2024) про витребування оригіналу доказу.

05.03.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 05.03.2024 (вх. 01-34/2403/24 від 05.03.2024) про долучення доказів до матеріалів справи.

06.03.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 06.03.2024 (вх. 01-34/2469/24 від 06.03.2024) про призначення у справі № 902/136/24 судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою від 07.03.2024 судом задоволено клопотання представника відповідача № б/н від 26.02.2024 (вх. № 01-34/2060/24 від 26.02.2024) про розгляд справи № 902/136/24 за правилами загального позовного провадження, ухвалено перейти до розгляду справи №902/136/24 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі №902/136/24 на 02 квітня 2024 року о 14:00.

Також вказаною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача № б/н від 05.03.2024 (вх. № 01-34/2401/24 від 05.03.2024) про витребування доказів, витребувано у Ободівської сільської ради оригінал доказу та задоволено заяву №б/н від 05.03.2024 (вх. 01-34/2400/24 від 05.03.2024) про визнання явки позивача - Ободівської сільської ради обов`язковою та проведення розгляду справи за участю представника позивача, визнано явку Ободівської сільської ради обов`язковою.

14.03.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів № б/н від 14.03.2024 (вх. № 01-34/2813/24 від 14.03.2024). Також вказана відповідь надійшла на поштову адресу суду 18.03.2024 (вх. № 01-34/2914/24).

28.03.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів № б/н від 28.03.2024 (вх. № 01-34/3378/24 від 28.03.2024).

01.04.2024 до суду від прокурора надійшло клопотання № б/н від 01.04.2024 (вх. № 01-34/3479/24 від 01.04.2024) про долучення до матеріалів справи листів ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області.

01.04.2024 до суду від прокурора надійшли заперечення на заяву про залишення позову без розгляду № б/н від 01.04.2024 (вх. № 01-34/3483/24 від 01.04.2024).

На визначену судом дату у судове засідання з`явилися всі учасники справи.

Прокурор у судовому засіданні 02.04.2024 подав заперечення на клопотання про призначення експертизи № 15/3-332вих-24 від 02.04.2024 (вх. № 01.-34/3521/24 від 02.04.2024).

Представник відповідача підтримав подану до суду заяву № б/н від 26.02.2024 (вх. № 01-34/2062/24 від 26.02.2024) про залишення позову без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України, просив її задовольнити.

Прокурор та представник позивача заперечили щодо задоволення вказаної заяви.

З метою прийняття процесуального рішення, суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати та орієнтовний час повернення.

Після виходу з нарадчої кімнати, судом оголошено вступну та резолютивну частину ухвали суду.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ободівська" № б/н від 26.02.2024 (вх. № 01-34/2062/24 від 26.02.2024) про залишення позову прокурора без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України, судом враховано таке.

Обгрунтовуючи заяву про залишення позову без розгляду представник відповідача зазначив, що з листа Ободівської сільської ради не вбачається невжиття радою заходів представницького характеру, відтак, на думку представника відповідача відсутні підстави для представництва інтересів держави в особі сільської ради замість виконання таких функцій нею безпосередньо.

На думку представника відповідача прокурором відповідно до вимог статті 23 Закону "Про прокуратуру" не було дотримано розумних строків, які б надали можливість позивачу в межах своїх функцій вчинити дії, направлені на захист порушених інтересів держави, зокрема шляхом звернення до суду.

Представник відповідача стверджує, що представляючи в суді місцеву раду та подаючи позов від її імені, прокурор здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави, інтерес якої на його переконання відсутній, оскільки в результаті задоволення позову держава не одержує ніякого конкретного матеріального чи нематеріального блага.

Отже, представляючи в суді місцеву раду та подаючи позов від її імені, прокурор здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави.

Враховуючи наведене, представник відповідача зазначає про відсутність підстав для представництва інтересів держави та вважає, що позовну заяву від імені заінтересованої особи підписано особою, яка не має права її підписувати та просить залишити позов без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Прокурор у поданих до суду запереченнях щодо заяви відповідача про залишення позову без розгляду зазначив, що відповідно до документів, які долучені до позовної заяви, ТОВ «Агрофірма «Ободівська» з 05.11.2009 (з часу набуття права власності на виробничі будівлі - блок теплих стоянок площею 1152,8 кв.м.) та до 09.12.2022 (дати укладення договору оренди земельної ділянки), використовувало земельну ділянку з кадастровим номером 00:02:008:0084, на якій розташований зазначений об`єкт нерухомості, без оформлення права власності або користування на неї у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а також без внесення плати за користування цією ділянкою у відповідному розмірі.

Про можливість стягнення безпідставно збережених коштів за використання ТОВ «Агрофірма «Ободівська» зазначеної вище земельної ділянки без правовстановлюючих документів Ободівська сільська рада була обізнана, оскільки у 2020 році самостійно зверталася з подібним позовом до вказаного товариства (господарська справа № 902/356/20).

Прокурор зауважив, що враховуючи ці обставини, Гайсинською окружною прокуратурою надіслано до Ободівської сільської ради лист № 51-3110вих-23 від 09.08.2023 з повідомленням про факт використання ТОВ «Агрофірма «Ободівська» земельної ділянки з кадастровим номером 00:02:008:0084 без правовстановлюючих документів, а також пропозицією надати документи щодо розрахунку суми безпідставно збережених коштів за час використання товариством земельної ділянки без правовстановлюючих документів, а також повідомити про вжиті заходи щодо їх стягнення, зокрема, в судовому порядку.

У відповідь на вказаний лист Ободівською сільською радою листом від 19.10.2023 повідомлено прокуратуру лише про те, що між радою та ТОВ «Агрофірма «Ободівська» 12.12.2022 укладено договір оренди зазначеної ділянки № 21/22. Іншої інформації щодо вжитих радою заходів стосовно стягнення безпідставно збережених товариством коштів за час використання земельної ділянки до укладення договору оренди не зазначено.

Надалі, на адресу Гайсинської окружної прокуратури надійшов лист Ободівської сільської ради від 20.12.2023 з інформацією про те, що радою здійснено розрахунок безпідставно збережених ТОВ «Агрофірма «Ободівська» коштів у зв`язку із використанням земельної ділянки з кадастровим номером 00:02:008:0084 в період з 01.10.2021 по 08.12.2022, а також надіслано цей розрахунок користувачу ділянки для оплати (розрахунок з листом ради отримано товариством 13.11.2023).

У листі рада також повідомила, що ТОВ «Агрофірма «Ободівська» нараховану суму добровільно не сплатило та виклала прохання до окружної прокуратури звернутися в інтересах ради з позовом до суду про стягнення нарахованої суми безпідставно збережених коштів.

На думку прокурора, рада з 2020 року була обізнана з фактом порушення інтересів територіальної громади у зв`язку із використанням ТОВ «Агрофірма «Ободівська» земельної ділянки без правовстановлюючих документів, а також про можливість стягнення в судовому порядку безпідставно збережених коштів у зв`язку із використанням цієї ділянки. Однак про вжиті заходи щодо захисту відповідних інтересів територіальної громади в судовому порядку рада окружну прокуратуру не повідомила, натомість висловила прохання про те, щоб з метою захисту цих інтересів сільської ради до суду звернулася прокуратура.

Прокурор зазначив, що станом на дату подання Гайсинською окружною прокуратурою цього позову (02.02.2024) радою позов про стягнення безпідставною збережених коштів у зв`язку із використанням ТОВ «Агрофірма «Ободівська» земельної ділянки без правовстановлюючих документів в період з 01.10.2021 по 08.12.2022 до суду не подавався, отже прокурором було надано уповноваженому органу у спірних правовідносинах розумний строк для вжиття самостійних заходів щодо стягнення зазначених коштів у судовому порядку, однак упродовж листопада 2023 року - січня 2024 року радою таких заходів вжито не було.

Прокурор також зазначив, що оскільки право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів, кожне порушення закону та не здійснення плати за використання об`єктів комунальної власності є порушенням державних інтересів.

У заяві відповідач просить залишити позов прокурора без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Надаючи оцінку доводам відповідача про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі та наявності підстав для залишення позову прокурора без розгляду судом враховано таке.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з частиною четвертою статті 53 ГПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

Відкриваючи провадження у цій справі, судом встановлено відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей 162, 164 ГПК України. Недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави суд не виявив і позовну заяву прокурора як з цих, так і з інших підстав без руху не залишив.

У пункті 54 постанови від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду). Такого ж висновку щодо застосування наведеної норми процесуального права дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2019 року у справі № 925/226/18.

Відповідно до частини третьої статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У статті 53 ГПК України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, в пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, пункті 26 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, пункті 8.5 постанови від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, пункті 80 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з абзацами 1, 2 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Здійснивши аналіз абзацу 1 частини третьої статті 23 названого Закону, Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У пункті 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Прокурор здійснює представництво держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Процедура, передбачена абзацами третім та четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру". Аналогічний висновок Верховного Суду міститься у постанові від 05.10.2021 у справі № 925/1214/19.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Прокурором зазначено, що пред`явлення позову в цій справі, спрямоване на захист прав та свобод органу місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, проте направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та спосіб, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.

За твердженням прокурора ненадходження до місцевого бюджету коштів за користування відповідачем земельними ділянками негативним чином впливає на його дохідну частину, зокрема, на видатки соціальної сфери та оскільки, право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів, кожне порушення закону та несплата за використання об`єкту комунальної власності є порушенням державних інтересів.

У заяві про залишення позову без розгляду відповідач посилається на те, що прокурором не обґрунтовано та не доведено, що компетентний орган - Ободівська сільська рада, не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежно.

Також відповідач зауважив, що повідомлення прокурором Ободівської сільської ради про представництво інтересів держави в суді в її особі датується тією ж датою, що і дата позову - 02 лютим 2024 року. Отже, прокурором відповідно до вимог ст.23 Закону «Про прокуратуру» не було дотримано розумних строків, які б надали можливість позивачу в межах своїх функцій вчинити дії, направлені на захист нібито порушених інтересів держави, зокрема шляхом звернення до суду.

Як уже було зазначено, положеннями частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Вирішуючи питання, чи було дотримано прокурором порядку, встановленого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме чи було надано позивачу розумного строку для самостійного звернення за захистом порушеного права, суд також звертається до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі 914/1577/19 під час вирішення аналогічного питання. У наведеній постанові зазначено, що: "суд, встановлюючи підстави представництва прокурора, повинен здійснити оцінку не тільки щодо виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявні у справі інші докази, щодо обставин, які йому передували, зокрема, попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер.

Зокрема, такі документи (незалежно від їх назви) можуть бути спрямовані на:

- отримання інформації з метою встановлення наявності або відсутності порушення інтересів держави у випадку виявлення прокурором ознак такого порушення на підставі абзацу 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру";

- інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення інтересів держави та отримання інформації щодо обізнаності такого органу про вказане порушення та вжиття або невжиття відповідних заходів;

- отримання від відповідного органу інформації (матеріалів та копій) необхідних для здійснення представництва в суді.

При цьому, якщо в процесі такої оцінки буде встановлено, що листування було спрямовано на отримання документів та/або інформації щодо можливого порушення і пов`язано саме зі з`ясуванням факту наявності або відсутності порушення, то обов`язковим є подальше інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення та надання відповідному органу можливості відреагувати протягом розумного строку на повідомлення при поданні відповідного позову прокурором, що відповідає змісту приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру", усталеній практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду. Водночас якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то у такому випадку наявні підстави для представництва, передбачені абзацом 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру". У цьому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про свідоме нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом". Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 927/172/21, від 28.06.2022 у справі № 916/1283/20, від 13.09.2022 у справі № 910/14844/21.

Судом взято до уваги, що прокуратурою проводилось листування з Ободівською сільською радою щодо внесення ТОВ «Агрофірма «Ободівська» плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 00:02:008:0084 за період без оформлення права власності або користування нею відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Так, Гайсинською окружною прокуратурою надіслано до Ободівської сільської ради лист № 51-3110вих-23 від 09.08.2023 з повідомленням про використання ТОВ «Агрофірма «Ободівська» земельної ділянки з кадастровим номером 00:02:008:0084 без правовстановлюючих документів, а також пропозицією надати документи щодо розрахунку суми безпідставно збережених коштів за час використання товариством земельної ділянки без правовстановлюючих документів, а також повідомити про вжиті заходи щодо їх стягнення, зокрема, в судовому порядку.

Листом від 19.10.2023 року Ободівською сільською радою повідомлено окружну прокуратуру лише про те, що між радою та ТОВ «Агрофірма «Ободівська» 12.12.2022 укладено договір оренди зазначеної ділянки № 21/22.

Інформації про вжиття радою заходів щодо стягнення з ТОВ «Агрофірма «Ободівська» безпідставно збережених коштів за час використання земельної ділянки до укладення договору оренди не зазначено.

Листом від 20.12.2023 Ободівська сільська рада повідомила Гайсинську окружну прокуратуру про те, що радою здійснено розрахунок безпідставно збережених ТОВ «Агрофірма «Ободівська» коштів у зв`язку із використанням земельної ділянки з кадастровим номером 00:02:008:0084 в період з 01.10.2021 по 08.12.2022, а також надіслано цей розрахунок користувачу ділянки для оплати.

У цьому листі Ободівська сільська рада повідомила, що ТОВ «Агрофірма «Ободівська» нараховану суму добровільно не сплатило та просила прокуратуру звернутися в інтересах ради з позовом до суду про стягнення нарахованої суми безпідставно збережених коштів.

Отже, із дослідженого судом листування вбачається, що Ободівська сільська рада, надаючи відповідь прокурору на його звернення, про намір самостійно звернутися з позовом до суду не повідомила, натомість просила прокуратуру звернутися в її інтересах з позовом до суду про стягнення нарахованої суми безпідставно збережених коштів.

Такі дії були оцінені прокурором як бездіяльність компетентного органу.

Листом від 02.02.2024 № 02.51-606вих-24 Гайсинською окружною прокуратурою відповідно до вимог пункту 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомлено Ободівську сільську раду, що окружною прокуратурою планується пред`явлення позову в інтересах держави в особі Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області до ТОВ «Агрофірма «Ободівська» про стягнення безпідставно збережених коштів при використанні земельної ділянки у сумі 96442,59 грн.

Таким чином, на виконання частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України і частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним органом, яким не було вжито заходів щодо стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, про що було повідомлено прокуратуру відповідними листами (тобто навів підставу для представництва інтересів держави), зазначив про встановлення обставин не сплати відповідачем коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, чим обґрунтував порушення інтересів держави (тобто навів підстави для звернення з позовом) та повідомив про намір звернутися з позовом в інтересах держави в особі Ободівської сільської ради.

Щодо тверджень представника відповідача, що прокурор звернувшись з позовом в інтересах місцевої ради здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави судом враховано таке.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є в комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі № 420/18905/21 зазначено, що громада володіє деякими ознаками суб`єкта публічно-правових відносин, яка може мати власні (публічні) інтереси, що є відмінними від інтересів конкретної (приватної) особи. При цьому, Основним Законом України (статті 13, 23, 41, 43, 89 та 95) передбачено, що суспільні (публічні) інтереси підлягають самостійному захисту, а також обов`язковому врахуванню при прийнятті найважливіших рішень на рівні держави або відповідної територіальної громади. Хоча у Конституції України не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому прокурор може захищати і суспільні інтереси, зокрема, громад з тих самих підстав, що й інтереси держави. Відтак, позов прокурора в інтересах громади прирівнюється до позову прокурора в інтересах держави (пункти 36-37 постанови).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 лютого 2019 року у справі № 915/20/18 зазначено, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

У пункті 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Ободівська сільська рада є отримувачем коштів, які надходять до бюджету територіальної громади у вигляді плати за землю, тобто є тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції та захист у спірних правовідносинах.

Із матеріалів справи вбачається, що Ободівською сільською радою для захисту власних інтересів не вжито належних заходів щодо стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а тому такі дії позивача свідчать про його бездіяльність щодо захисту інтересів територіальної громади.

Положеннями частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач Ободівська сільська рада в інтересах якої прокурор звернувся із позовом позовні вимоги прокурора підтримує, просить їх задовольнити, водночас у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду просить відмовити, що свідчить про те, що суб`єктом владних повноважень наявність підстав для представництва держави в особі компетентного органу не оскаржується.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Ободівської сільської ради у цій справі та відповідно про відсутність правових та фактичних підстав для залишення позову прокурора без розгляду, у зв`язку з чим клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 232, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ободівська" № б/н від 26.02.2024 (вх. № 01-34/2062/24 від 26.02.2024) про залишення позову без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України відмовити.

2. Згідно зі статтею 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами частини 1 статті 255 ГПК України ухвала суду окремо від рішення суду першої інстанції оскарженню не підлягає.

4. Примірник ухвали надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повний текст ухвали складено 08.04.2024.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3,4 - учасникам справи, до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.