ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Справа № 902/1058/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Єременко Д.А.

за участю представників сторін:

позивача: Колток О.М., представника за довіреністю від 24.01.2023 №470

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Вінницької області в оскарженій частині, ухваленого 17.01.24р. суддею Міліціановим Романом Валерійовичем о 10:01 у м.Вінниці, повний текст складено 29.01.24р. у справі № 902/1058/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"

про стягнення 6 442 868,83 грн

ВСТАНОВИВ:

09.08.2023 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№ ТОВвих.-23-10235 від 31.07.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про стягнення заборгованості за перевищення замовленої (договірної) потужності в загальній сумі 6 442 868,83 грн, з яких 4 166 373,45 грн основного боргу, 145 759,57 грн 3% річних, 1 609 744,60 грн пені, 520 991,21 грн інфляційних втрат за договором № від 04.02.2020 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" Договору № від 04.02.2020 року.

Відповідачем належним чином не виконано вимоги в частині зобов`язань з оплати перевищення замовленої договірної потужності за січень-червень, вересень-грудень 2022 року, січень-квітень 2023 року за Договором транспортування природного газу № від 04.02.2020 року.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" 4 166 373,45 грн основного боргу, 145 759,57 грн 3% річних, 1 609 744,60 грн пені, 520 991,21 грн інфляційних втрат за Договором № від 04.02.2020 року (т. 1 а.с. 1-10).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 17.01.24 у справі №902/1058/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 4 166 373,45 грн - заборгованості за перевищення протягом січня 2022 - квітня 2023 рр. замовленої (договірної) потужності за Договором № від 04.02.2020 року, 145 759,57 грн - 3% річних, 520 991,21 грн - інфляційних втрат, 804 872,30 грн - пені та 96 643,03 грн - судових витрат зі сплати судового збору. Відмовлено у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" в частині вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" 804 872,30 грн - пені.

Так, суд з посиланням на Кодекс ГТС, Закон України «Про ринок природного газу», ст.ст. 11, 509, 525, 530, 610, 612, 625, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України, Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, докази наявні в матеріалах справи, умови договору, постанову Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 18.02.2022 по справі № 918/450/20 та постанову Верховного Суду від 31.05.2022 по справі № 903/775/20 суд прийшов до висновку, що основна сума боргу та заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Разом з тим, суд з посиланням на ст.ст. 546, 549, 550, 551 ЦК України, ст.ст. 230, 233 ГК України, п. 13,5 договору, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, постанови Великої Палати Верховного Суду 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у справі №902/417/18 від 18.03.2020 прийшов до висновку про обґрунтованість заявленої до стягнення пені, та до висновку про наявність підстав для зменшення пені на 50%.

Не погодившись із ухваленим рішенням, скаржник звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 17.01.2024 у справі № 902/1058/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ Оператор ГТС України до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Вінницягаз про стягнення 804 872,30 грн пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Так, з посиланням на ст.ст. 530, 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 230, 231, 233 ГК України, постанови Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19 від 19.02.2020 у справі №910/1303/19 вказує, що при зменшенні штрафних санкцій судом повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначає, що за порушення договірних зобов`язань, та інших правил здійснення господарської діяльності підприємство самостійно несе відповідальність, передбачену законодавством України.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам: наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром заборгованості, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Із доданих до матеріалів справи розрахунків сум основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за перевищення замовленої потужності вбачається, що розмір основної заборгованості відповідача становив 4 166 373,45 грн, розмір нарахованої позивачем пені становить 1 609 744,60 грн, розмір трьох відсотків річних від простроченої суми становить 145 759,57 грн та розмір інфляційних втрат становить 520 991,21 грн.

Таким чином, співставивши у відсотковому співвідношенні розмір основної суми заборгованості 4 166 373,45 грн та розмір пені вбачає, що загальний розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій становить лише 38 % від суми основної заборгованості. Тобто нараховані Позивачем штрафні санкції є співмірними з розміром основного боргу та не перевищують його, у зв`язку з чим, на переконання позивача, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для застосування приписів ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки (не встановлено), в контексті зменшення пені, такій обставині як тривалість прострочення виконання зобов`язання щодо оплати послуг перевищення замовленої потужності. Суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що таке прострочення є значним та не виконаним в межах строків, визначених договором, а саме пунктом 8.4. договору.

Також, судом не досліджувалось питання чи вчинялись дії з боку відповідача щодо запобігання виникненню заборгованості та/чи позасудового врегулювання такої заборгованості (наприклад, пропозицій щодо відстрочення чи розстрочення оплати).

Тривале невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором транспортування природного газу виключає наявність виняткових випадків, які надають право суду застосувати положення ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України. Проте, не зважаючи на вказане, судом у рішенні не наведено у чому ж полягає винятковість тих обставин про які зазначає суд (та випадку загалом) та яким чином вони вплинули на неналежне виконання зобов`язань АТ «Вінницягаз».

Вважає, що місцевий господарський суд, при ухваленні рішення по справі, не брав до уваги майнового стану ТОВ «Оператор ГТС України». Разом із цим мотивувальна частина рішення суду не містить фактичних обставин, які стали підставою для ухвалення рішення про зменшення розміру пені на 50 %.

Відзиву на апеляційну скаргу від АТ «Вінницягаз» не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

02.04.2024 від АТ «Вінницягаз» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю представника у проведенні судово-психіатричної експертизи 02.04.24 на 10 год.00, яка була призначена ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2024 під час розгляду справи 362/2211/23. Вказує, що іншого захисника, який може представляти його інтереси ОСОБА_1 не має.

Просить відкласти судове засідання на іншу дату.

У зв`язку із наведеним, 02.04.2024 подав заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції, у якій просить всі наступні судові засідання проводити в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Крім того, 02.04.2024 АТ «Вінницягаз» подало клопотання про зупинення розгляду справи. Зазначає, що в провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/18120/23 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання недійсним Договору транспортування природного газу № від 04.02.2020.

Дана справа призначена до розгляду в судовому засіданні в Господарському суді м. Києва на 09.04.2024 о 14 год. 50 хв.

З викладеного вбачається, що справа № 902/1058/23 є такою, що пов`язана з вирішенням по суті справи №910/18120/23 про визнання спірного договору недійсним, так як результати вирішення спору про визнання спірного договору недійсним істотно впливають на результати розгляду справи № 902/1058/23 оскільки визнання спірного договору недійсним спростує наявність будь-яких обов`язків сторін, в тому числі і обов`язку АТ «Вінницягаз» по сплаті коштів.

За таких обставин вважає неможливим розгляд справи про стягнення коштів за Договором транспортування природного газу № від 04.02.2020, до вирішення Господарським судом м. Києва питання про дійсність чи недійсність вказаного договору.

В судове засідання з`явився представник скаржника, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить її задоволити.

Крім того, заперечила проти клопотання про відкладення розгляду справи, участі в подальших засіданнях в режимі відеоконференції та зупинення розгляду справи.

Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про його відхилення, з огляду на таке.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно із ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.12 ст. 270 ГПК України).

Як убачається із матеріалів справи АТ «Вінницягаз» було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, про, що свідчить довідка про доставку ухвали суду від 20.02.24 про відкриття апеляційного провадження та призначення скарги до розгляду до його електронного кабінету та, зокрема, його клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів зауважує, що доказів вказаних обставин у клопотанні про призначення судово-психіатричної експертизи саме на 02.04.24 на 10 год.00 не надає.

Крім того, скаржник не був позбавлений права, в порядку ст. 56 ГПК України, направити для участі у справі іншого представника. Також, слід звернути увагу, що апеляційним судом явка сторін обов`язковою не визнавалась, а тому суд приходить до висновку, що судове засідання може відбутися без участі останнього.

За наведеного не підлягає і задоволенню клопотання про подальшу участь представника відповідача в наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника останнього, за наявними у справі доказами.

Щодо клопотання про зупинення провадження суд апеляційної інстанції вказує таке.

Статтею 227 ГК України передбачено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

За змістом вищевказаної статті, причиною зупинення в даному випадку є об`єктивна неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість розгляду господарської справи до вирішення пов`язаної справи іншим судом.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи певної черговості розгляду вимог тощо.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду в кожному конкретному випадку слід з`ясувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Крім того, судова колегія зауважує, що при вирішенні питання про зупинення провадження до вирішення спору про визнання договору недійсним, необхідно встановити, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду справи, які саме обставини не можуть бути встановлені ним самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, що ними сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи з предмета, підстав позову та з урахуванням презумпції правомірності правочину, закріпленої статтею 204 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду від 29.12.2021 у справі № 910/5610/21).

Так, згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.08.2021 у справі № 344/2483/18, презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним (таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків), доки ця презумпція не буде спростована.

До спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Спростування презумпції правомірності правочину відбувається: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду справи до прийняття рішення у іншій справі, коли незалежно від результату розгляду справи господарський суд має достатньо доказів та правових підстав для розгляду та вирішення спору по суті (постанова Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 914/2150/18);

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідач не скористався правом на подання зустрічного позову, що забезпечило б дотримання процесуальної економії при розгляді спірних правовідносин позивача та відповідача, а обрав звернутись до суду з окремим позовом про визнання недійсними угод, укладених між сторонами, для його розгляду в іншому провадженні (постанова Верховного Суду від 29.12.2021 у справі № 910/5610/21).

За наведених обставин, судова колегія не знайшла підстав для зупинення провадження у справі №902/1058/23 оскільки в матеріалах справи містяться достатні докази для встановлення та оцінки фактів, які є предметом судового розгляду, заявлена підстава для зупинення не є обставиною, що унеможливлює розгляд даної апеляційної скарги, оскільки апеляційний господарський суд переглядає законність рішення господарського суду Вінницької області від 17.01.2024 на момент його прийняття.

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

04.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (Оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (Замовник) укладено договір № 9 (т. 1, а.с. 49-61).

Відповідно п. 2.1 Договору Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (Послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої Послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього Договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті Оператора, та надає згоду' на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування Оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю Замовника (п. 2.2 Договору).

Обсяг Послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (п. 2.3 Договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4 Договору).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі (п. 2.5 Договору).

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.

Згідно п. 2.7 Договору Додаток 1 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 2 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 3 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу.

Взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються Сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим Замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом (п. 2.8 Договору).

Відповідно п. 4.1 Договору Замовник зобов`язаний, серед іншого: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому Послуг; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати Оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим Договором та Кодексом.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються Сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору (п. 5.1 Договору).

За змістом п. 7.1 Договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.tsoua.com (п. 7.2 Договору).

Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується Сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (п. 7.3 Договору).

Вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності Замовника згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби п. 8.1 Договору).

Відповідно до п. 8.4. Замовник, який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Згідно п. 11.2 Договору Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора (п. 11.3 Договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором (п. 13.1 Договору).

Сторона, що не виконує умови цього Договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій Стороні (п. 13.2 Договору).

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5 Договору).

Також, між сторонами погоджено Додаток № 3 до договору "Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу" (т. 1, а.с. 62-63).

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача здійснено розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме:

- за січень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 0,09268 тис.куб.м на загальну суму 13,81 грн;

- за лютий 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 3,34352 тис.куб.м на загальну суму 498,16 грн;

- за березень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 8 285,64631 тис.куб.м на загальну суму 1 234 495,02 грн;

- за квітень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 4 462,94000 тис.куб.м на загальну суму 664 942,36 грн;

- за травень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 884,49499 тис.куб.м на загальну суму 131 782,68 грн;

- за червень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 1 411,40457 тис.куб.м на загальну суму 210 287,99 грн;

- за вересень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 652,81705 тис.куб.м на загальну суму 97 264,51 грн;

- за жовтень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 6 349,96900 тис.куб.м на загальну суму 946 094,58 грн;

- за листопад 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 7 000,58636 тис.куб.м на загальну суму 1 043 031,36 грн;

- за грудень 2022 року виявлено ост аточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 10 699,96667 тис.куб.м на загальну суму 1 594 209,43 грн;

- за січень 2023 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 6 500,12385 тис.куб.м на загальну суму 968 466,46 грн;

- за лютий 2023 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 6 523,04705 тис.куб.м на загальну суму 971 881,82 грн;

- за березень 2023 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 5 277,02101 тис.куб.м на загальну суму 786 233,92 грн;

- за квітень 2023 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 2 689,90996 тис.куб.м на загальну суму 400 775,06 грн.

Позивачем в інформаційній платформі надіслано відповідачу рахунки на оплату перевищеної договірної потужності: № 01-2022-/1000122 від 31.01.2022 року; № 02-2022-/1000222 від 28.02.2022 року; № 03-2022-/1000322 від 31.03.2022 року; № 04-2022-/1000422 від 30.04.2022 року; № 05-2022-/1000522 від 31.05.2022 року; № 06-2022-/1000622 від 30.06.2022 року; № 09-2022-/1000922 від 30.09.2022 року; № 10-2022-/1001022 від 31.10.2022 року; № 11-2022-/1001 122 від 30.11.2022 року; № 12-2022-/1001222 від 31.12.2022 року; № 01-2023-/1000123 від 31.01.2023 року; № 02-2023-/1000223 від 28.02.2023 року; № 03-2023-/1000323 від 31.03.2023 року; № 04-2023-/1000423 від 30.04,2023року та звіти про використання замовленої потужності АТ "Вінницягаз" за газові місяці січень - червень 2022 року, вересень 2022 року - квітень 2023 року, які отримані відповідачем та прийняті без зауважень.

Відповідачем не оплачено вартість перевищення договірної потужності за січень - червень 2022 року, вересень 2022 року - квітень 2023 року в загальній сумі 4 166 373,45 грн.

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Вінницької області від 17.01.24 у справі №902/1058/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 4 166 373,45 грн - заборгованості за перевищення протягом січня 2022 - квітня 2023 рр. замовленої (договірної) потужності за Договором № від 04.02.2020 року, 145 759,57 грн - 3% річних, 520 991,21 грн - інфляційних втрат, 804 872,30 грн - пені та 96 643,03 грн - судових витрат зі сплати судового збору. Відмовлено у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" в частині вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" 804 872,30 грн - пені.

При цьому скаржник оскаржує рішення лише в частині зменшення пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, суд апеляційної інстанції переглядає рішення лише в оскарженій частині.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так п. 13.5 Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позивачем обґрунтовано заявлено вимоги про стягнення пені.

Разом з тим, судом першої інстанції було зменшено пеню, з приводу чого суд апеляційної інстанції вказує таке.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Також слід зазначити, що за своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 р.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст. 233 ГК України, 551 ЦК України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18.

Так, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Подібних висновків щодо розміру штрафних санкцій дійшла Велика Палата Верховного Суду 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц; у справі №902/417/18 від 18.03.2020.

Як убачається зі змісту рішення у справі, місцевий господарський суд, зменшуючи розмір пені врахував наступне:

- відповідач є підприємством критичної інфраструктури, від безперебійної роботи якого безпосередньо залежить можливість отримання природного газу населенням, лікарнями, дитячими садками, закладами освіти, військовими частинами, рятувальними службами, правоохоронними органами підприємствами, установами, і покладення надмірного фінансового тягаря на останнього може призвести до погіршення його матеріального становища та неможливості виконання ним своїх основних завдань;

- інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом пред`явлення вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за весь період прострочення;

- загальний розмір штрафних та компенсаційних нарахувань складає майже 50 % від розміру основного боргу, що створює несправедливо надмірний тягар для відповідача;

- відповідачем сплачено фактично замовлений обсяг спожитого газу за договором.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції, на підставі розгляду усіх обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів, установив наявність достатніх підстав для зменшення заявлених позивачем до стягнення пені та застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України та висновків Великої Палати Верховного Суду.

При цьому, чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №922/1608/19 викладена правова позиція про те, що зменшення розміру пені на 50% є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зменшення нарахованого розміру пені на 50%, таке зменшення суд вважає оптимальним балансом дотримання інтересів сторін у спорі.

Доводи скаржника про те, що зменшення судом розміру пені завдає йому збитків, і при зменшенні пені суд не дослідив негативні наслідки, спричинені позивачеві, колегія суддів зазначає, що відповідно до норм статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, між тим, під час вирішення даного спору, позивачем не надано, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують наявність у позивача збитків, які б були спричинені простроченням саме відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вказує, що суд першої інстанції врахував, також, майнові інтереси позивача, оскільки зменшив розмір пені саме на 50%, та задоволив у повному обсязі нараховані 3% річних та інфляційні, що, в свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги про зворотнє.

Решта доводів апеляційної скарги позивача, не береться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки всі ці доводи були взяті до уваги судом першої інстанції при зменшенні пені саме на 50 %, при цьому, як зазначалося вище, зменшення розміру заявленої до стягнення пені, є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

За наведеного, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом, що стягненню на користь позивача підлягає 804 872,30 грн пені, що у достатній мірі компенсуватиме майнові втрати позивача від знецінення грошових коштів, понесених втрат щодо несвоєчасного отримання розрахунку, відповідатиме діловим звичаям та нормальній діловій практиці, забезпечить дотримання розумного балансу також і інтересів відповідача. Відповідно у відмові у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 804 872,30 грн пені.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 17.01.2024 у справі №902/1058/23 в оскарженій частині прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 17.01.24 у справі № 902/1058/23 в оскарженій частині залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 17.01.24 у справі № 902/1058/23 в оскарженій частині залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, встановленому ст. 286-291 ГПК України.

4. Справу № 902/1058/23 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "05" квітня 2024 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.