ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/7078/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників:

відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024

у справі №910/7078/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут"

до Кабінету Міністрів України

про стягнення 78 065 943,02 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України про стягнення 78 065 943,02 грн.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем постанови №17 від 24.01.2020, яка визнана протиправною та нечинною рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/17100/20 від 09.08.2021, позивач зазнав майнової шкоди, з огляду на що просить суд стягнути 78 065 943,02 грн, з яких: 55 641 616,81 грн збитків, 19 433 398,75 грн інфляційних втрат та 2 990 927,46 грн 3% річних.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі № 910/7078/23 залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

5. До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у справі №910/7078/23 у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

6. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:

6.1. ТОВ "Львівгаз збут" зазначає, що недоведеність позивачем заявленого розміру майнової шкоди прийняті без врахування поданих позивачем доказів щодо підтвердження реалізації закупленого об`єму газу саме побутовим споживачам, релігійним організаціям, що є порушенням ч. 1 ст. 210 ГПК України.

6.2. Вважає, що нерозповсюдження дії норм Постанови КМУ № 867 на договірні відносини між Скаржником та ТОВ "ЙЕ Енергія" прийняті без врахування абзацу 5 пункту 1 Постанови КМУ № 867, що призвело до неправильного застосування цієї норми матеріального права.

6.3. Вказує, що відхилення судами клопотання позивача про призначення судової експертизи, у зв`язку з тим, що матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення всіх обставин справи, при цьому не встановивши розміру завданої шкоди, є порушенням ст. ст. 99, 267 ГПК України.

Відзиви

7. Від Кабінету Міністрів України надійшов відзив на касаційну скаргу у якому наводяться заперечення проти її задоволення та пояснення причин відсутності кабінету в електронному суді.

Інші заяви та клопотання

8. Від ТОВ "Львівгаз збут" надійшли письмові пояснення на відзив.

Розгляд касаційної скарги Верховним Судом

9. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, виходячи з наступного.

10. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

11. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:

19.10.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі - «Положення»).

Як вбачається з пункту 1 Положення, воно визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації. Це положення не позбавляє постачальників природного газу, зокрема із спеціальними обов`язками, права вільно обирати оптового продавця природного газу для потреб їх господарської діяльності.

Таким суб`єктом, на якого покладені спеціальні обов`язки відповідно до вимог даного Положення, є ТОВ «Львівгаз Збут», що вбачається з додатку до Положення, яким визначено перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. Позивач має ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу та, зокрема, здійснює постачання природного газу населенню м. Львів та Львівської області.

Відповідно до пункту 7 Положення постачальник природного газу, який має ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу, уклав договір постачання природного газу з побутовим споживачем, релігійною організацією (крім обсягів, що використовуються для провадження її виробничо-комерційної діяльності) або державним підприємством України «Міжнародний дитячий центр «Артек» та є постачальником такого споживача у місяці (місяцях) постачання з 1 листопада 2018 року по 1 липня 2020 року, має право подати до НАК «Нафтогаз України» заявку на купівлю природного газу в обсязі, необхідному йому для здійснення постачання такому споживачеві. У разі відсутності вузла обліку природного газу в такого споживача вважається, що необхідним є обсяг природного газу, визначений відповідно до норм споживання, встановлених законодавством.

Згідно з абзацом другим пункту 7 Положення НАК «Нафтогаз України» не має права до 1 липня 2020 року відмовити в задоволенні зазначеної заявки.

Відповідно до п. 13 Положення (в редакції, що діяла до змін, внесених Постановою КМУ № 17 від 24.01.2020) з 1 січня 2020 року НАК «Нафтогаз України» здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 7, 8 і 11 цього Положення за цінами, що встановлюються продавцем (постачальником) і покупцем (споживачем) на відповідні періоди поставки (місяць або квартал), але не вище середньої арифметичної ціни газу, за якою Компанія пропонує газ промисловим споживачам за умови попередньої оплати до відповідного періоду поставки газу (місяць або квартал). Вимоги щодо граничного рівня ціни застосовуються окремо до кожного періоду поставки.

Отже, відповідно до умов Положення (в редакції, що діяла до змін, внесених Постановою КМУ № 17 від 24.01.2020) НАК «Нафтогаз України» здійснювала продаж/постачання природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року за ціною, що визначалась на рівні 5,50 гривень без урахування податку на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 6,60 гривень.

У подальшому, 24.01.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», якою внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу».

Абзац п`ятий пункту 6 Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 викладено в такій редакції: «З 1 січня 2020 року ціна придбання природного газу не може бути вищою за ціну продажу природного газу, визначену відповідно до пункту 13 цього Положення, за вирахуванням торговельної надбавки (націнки) НАК «Нафтогаз України» на рівні 1,917 відсотка зазначеної ціни.».

Пункт 13 Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 викладено в такій редакції: « 13. З 1 січня 2020 року НАК «Нафтогаз України» здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 7, 8 і 11 цього Положення за цінами, що встановлюються продавцем (постачальником) і покупцем (споживачем), але не вище рівня, який, зокрема, враховує середньоарифметичне значення фактичних цін (End of Day) природного газу на наступну добу поставки газу (Day-Ahead and Weekend) на нідерландському газовому хабі (ТТF) за період 1-22 числа місяця постачання газу відповідно до інформації біржі Powernext/EEX, різницю (спред) між ціною на хабі TTF та кордоні України і тариф на послуги транспортування природного газу для точки входу в Україну на міждержавному з`єднанні з Польщею/Словаччиною/Угорщиною.».

У контексті наведеного вбачається, що 24.01.2020 Кабінет Міністрів України, приймаючи постанову №17 змінив ціну на продаж/постачання природного газу з 1 січня 2020 року, надавши нормативно-правовому акту зворотної дії в часі.

Після прийняття даної постанови на офіційному веб-сайті НАК «Нафтогаз України» опубліковано повідомлення, що у січні 2020 року оптова ціна на природний газ для потреб населення, виробників тепла та інших захищених споживачів, яким НАК «Нафтогаз України» постачає газ в рамках спеціальних обов`язків (ПСО), становитиме 4,65 грн. за кубометр (без врахування ПДВ, націнки газзбутів та витрат на транспортування газу магістральними і розподільними трубопроводами). Нова ціна була розрахована НАК «Нафтогаз України» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020.

Так, позивач стверджує, що у січні 2020 року ним було поставлено побутовим споживачам і релігійним організаціям 104 866 971,00 куб.м. газу.

При цьому, з урахуванням норм Положення, ТОВ "Львівгаз збут" придбало газ в січні 2020 року з ресурсу ТОВ «ЙЕ Енергія» для потреб побутових споживачів і релігійних організацій на підставі укладених договорів купівлі-продажу природного газу № ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року та № 12А167-1131-19 від 01.10.2019 обсягом 65 460 725,00 м.куб. вартістю 432 040 789,00 грн. Ціна природного газу за цими договорами на січень 2020 року сторонами була встановлена на рівні 6,60 грн. за 1 куб м.

Позивач зазначає, що у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 17, ТОВ «Львівгаз Збут» звернулося із листом №797-Сл-1033-0220 від 05.02.2020 на адресу ТОВ «ЙЕ Енергія» та направило проекти додаткових угод про зміну ціни шляхом зменшення ціни з 6,60 грн. до 5,58 грн. за 1 кубічний метр.

У зв`язку з відмовою ТОВ «ЙЕ Енергія» підписувати додаткові угоди, ТОВ "Львівгаз збут" звернулося до суду з позовними заявами про визнання додаткових угод до договорів укладеними (справи № 910/6314/20 та № 910/6294/20).

У межах розгляду вищевказаних справ, судом було встановлено, що ТОВ «Єгаз» (після зміни назви - ТОВ «ЙЕ Енергія») не є суб`єктом на якого покладені будь-які спеціальні обов`язки відповідно до Положення, відтак обов`язки, визначені даним Положенням, в тому числі в частині застосування ціни, не розповсюджуються на ТОВ «Єгаз», що спростовує правову позицію позивача відносно розповсюдження дій Постанови КМУ №867 від 19.10.2018, з урахуванням змін внесених Постановою КМУ №17 від 24.01.2020 на постачальника ТОВ «Єгаз».

Ціна природного газу в Договорі, зокрема, протягом січня 2020 року була визначена на рівні 6,6 грн. за 1 куб м. Така ціна в спірному періоді відповідала цінам, що встановлювались для потреб споживачів «Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», затвердженого постанови КМУ від 19.10.2018 №867 та тим, які пропонувалися НАК «Нафтогаз України».

Відтак, ціни, що були визначені сторонами в Договорі, зокрема, в січні 2020 року не були дискримінаційними по відношенню до позивача, та як наслідок до його кінцевих споживачів, і повністю відповідали вимогам постанови КМУ від 19.10.2018 №867 до внесення змін Постановою КМУ №17 від 24.01.2020.

Суд в межах розгляду справ № 910/6314/20 та № 910/6294/20 дійшов висновку, що зміна ціни на вже переданий Відповідачу природний газ відповідно до умов Договору, та з дотриманням вже закінчених процедур передачі природного газу, в порядку передбаченому Кодексом ГТС, через торгові сповіщення та здійснення остаточних алокацій щодобових подач та відборів природного газу в січні 2020 року, є недопустимим і суперечить вимогам статті 632 Цивільного кодексу України.

Також, позивач зазначає, що ТОВ «Львівгаз Збут» придбало в січні 2020 з ресурсу НАК «Нафтогаз України» для потреб населення і релігійних організацій газ, на підставі укладених договорів купівлі-продажу природного газу № 18-530-Н від 05.11.2018, № 18-531-РО від 05.11.2018 та № 19-15-Н (ГД) від 23.08.2019 за ціною 6,60 грн. за 1 куб м. грн., яка діяла з 01 січня 2020 року, проте із прийняттям Кабінету Міністрів України постанови № 17 на підставі додаткових угод №18 від 30.01.2020 ціна за Договорами № 18-530-Н від 05.11.2018 та № 18-531-РО від 05.11.2018 була змінена 24.01.2020 на 5,58 грн. за 1 куб. м., дія якої застосовувалась з 01 січня 2020 року, тобто на вже переданий газ.

При цьому, як зазначає позивач, по договору № 19-15-Н (ГД) від 23.08.2019 ціна не змінювалась, оскільки обсяги природного газу за цим договором були передані Товариству виключно для постачання побутовим споживачам, які оплатили природний газ до 25.09.2019.

У подальшому Постанова Кабінету Міністрів України № 17 була визнана нечинною і протиправною рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2021 у справі № 640/17100/20, залишеним без змін апеляційним та касаційним адміністративними судами.

За таких обставин позивач стверджує, що весь обсяг газу, придбаний як з ресурсу НАК «Нафтогаз України» за ціною 5,58 грн., так і з ресурсу ТОВ «ЙЕ Енергія» за ціною 6,60 грн., він поставив побутовим споживачам і релігійним організаціям за ціною 5,58 грн., зазнавши при цьому майнової шкоди.

При цьому, газ придбаний з різних ресурсів в один і той самий період постачався побутовим споживачам і релігійним організаціям щодобово в «загальному потоці». Тобто, технічно визначити з якого ресурсу (ТОВ «ЙЕ Енергія» чи НАК «Нафтогаз України») спожив побутовий споживач газ, поставлений ТОВ «Львівгаз Збут» неможливо.

Позивач зазначає, що у зв`язку із встановленням ціни 6,60 грн. з ПДВ, ТОВ «Львівгаз збут» вимушене було сплатити Продавцю 429 149 362,96 грн. з ПДВ., замість 362 826 279,58 грн. з ПДВ, за ціною 5,58 грн. за 1 куб м. по договору № ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 року та 2 891 426,28 грн. з ПДВ, замість 2 444 569,49 грн. з ПДВ. за ціною 5,58 грн. за 1 куб м. по договору № 12А167-1131-19 від 01.10.2019 року.

Відтак, позивач стверджує, що внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України протиправної постанови №17, ТОВ «Львівгаз Збут» зазнало майнової шкоди в загальній сумі 55 641 616,81 грн. (без ПДВ), оскільки Товариство вимушене було придбати природний газ у постачальника за більшою ціною (6,60 грн. за 1 куб. м.), при цьому, реалізувати його кінцевим споживачам по протиправно заниженій Кабінетом Міністрів України ціні (5,58 грн. за 1 куб. м. без торгової націнки та замовленої потужності Оператора ГТС).

Майнова шкода, завдана Товариству, на думку позивача, полягає у втратах, понесених ТОВ «Львівгаз Збут», виражених як різниця між вартістю придбаного газу у ТОВ «ЙЕ Енергія» за ціною 6,60 грн за 1 куб. м., яка відповідала Положенню на дату погодження такої ціни (до 24.01.2020) і вартістю газу реалізованого кінцевим споживачам по ціні 5,58 грн. за 1 куб. м., за якою НАК «Нафтогаз України» здійснювало продаж/постачання природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 24.01.2020, яка була в подальшому скасована адміністративним судом у справі № 640/17100/20.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з Держави Україна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» майнову шкоду, яка завдана Кабінетом Міністрів України внаслідок прийняття постанови від 24.01.2020 № 17 «Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» в загальній сумі 78 065 943,02 грн, що складається з 55 641 616,81 грн майнової шкоди, 19 433 398,75 грн інфляційних втрат та 2 990 927,46 грн 3% річних.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та, зокрема, зазначає наступне:

- до 14.12.2021 Постанова № 17 була чинною та правомірно врегульовувала відносини в рамках виконання спеціальних обов`язків покладених на суб`єктів ринку природного газу, відтак, твердження позивача про скасування постанови з моменту її прийнятя є безпідставними;

- ТОВ «ЙЕ Енергія», з яким у позивача виникли договірні правовідносини та внаслідок виконання договорів з яким, позивачу було завдано шкоди - не є особою на яку покладені спеціальні обов`язки на підставі Постанови № 867;

- відносини постачання природного газу в межах дії норм оскаржуваної Постанови № 17 та Постанови № 867 визначаються тим, що ТОВ «Львівгаз Збут» постачає природний газ саме побутовим споживачам, релігійним організаціям або державному підприємству України «Міжнародний дитячий центр «Артек» і для таких цілей природний газ купується лише у НАК «Нафтогаз України», за цінами, що врегульовані вказаними актами Уряду. Водночас, механізм визначення та встановлення ціни на природний газ між позивачем та ТОВ «ЙЕ Енергія» не встановлюється положеннями Постанови №17;

- судами у справі № 640/17100/20 не було встановлено неправомірність визначення ціни на рівні 5,50 грн без ПДВ. Визначена ціна на той час була обґрунтованої та такою, що не була дискримінаційною по відношенню до позивача, та як наслідок до його кінцевих споживачів, і повністю відповідала вимогам та нормам чинного законодавства. Крім того, ТОВ «Львівгаз збут» закупив природній газ за ціною 5,58 з ПДВ у НАК «Нафтогаз», що підтверджується відповідним актом приймання-передачі, відтак, стягнення будь-якої майнової шкоди з Уряду є необгрунтованою вимогою позивача;

- в укладених Договорах між ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «Львівгаз збут» не встановлено умову про розповсюдження дії норм Постанови № 867 щодо визначення ціни, а тому в даному випадку мають місце виключно договірні відносини між сторонами;

- зазначене позивачем обґрунтування понесених збитків і подані докази на підтвердження їх виникнення, не можуть беззастережно підтвердити реальну можливість отримання Товариством вказаних грошових сум (упущену вигоду), є абстрактними та належним чином не обґрунтованими;

- відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою Уряду і шкодою, про яку зазначає позивач, відтак, у даному випадку відповідальність у вигляді збитків виключається.

12. Відповідно до положень статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

13. Згідно з приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

14. Положеннями частини першої статті 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

15. Водночас, положення вищезазначеної статті також передбачають доведення необхідних для настання юридичної відповідальності складових, зокрема: протиправність дій/рішень, наявність факту підтвердженої документально заподіяної шкоди та причинного зв`язку між вказаними обставинами.

16. Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права внаслідок чого порушуються права іншої особи.

17. Шкодою, в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України, є матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Крім того, саме наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком протиправної поведінки.

18. Суди попередніх інстанцій встановили, що факт придбання природного газу позивачем у НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «ЙЕ Енергія» підтверджується долученими до позовної заяви доказами, зокрема, копіями договору № ЛВЗ-Н-02-2019-270/9 від 19.03.2019 з додатковими угодами № 1-10, договору №12А167-1131-19 від 01.10.2019 з додатковими угодами №1-3 та актів приймання передачі природного газу від 31.01.2020 до зазначених договорів, а також, копіями договору № 18-530-Н від 05.11.2018 з додатковими угодами №1-18, договору № 18-531-РО від 05.11.2018 з додатковими угодами №1-18, договору №19-15-Н(ГД) від 23.08.2019 з додатковою угодою № 1 та актів приймання передачі природного газу від 31.01.2020 до зазначених договорів.

19. У свою чергу, доказів реалізації у спірний період всього закупленого у ТОВ «ЙЕ Енергія» об`єму газу саме побутовим споживачам, релігійним організаціям (не для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) або державному підприємству України «Міжнародний дитячий центр «Артек» та за ціною 5,58 грн. за 1 куб. м., матеріали даної справи не містять, що свідчить про недоведеність позивачем заявленого розміру майнової шкоди.

20. Суди попередніх інстанцій встановили, що у рішенні Господарського суду міста Києва від 01.07.2020 у справі № 910/6314/20 встановлено, що ТОВ "Єгаз" не є суб`єктом на якого покладені будь-які спеціальні обов`язки відповідно до Положення, відтак обов`язки, визначені даним Положенням, в тому числі в частині застосування ціни, не розповсюджуються на ТОВ "Єгаз".

21. Окрім того, судами встановлено, що спірним нормативно-правовим актом регулювалися відносини щодо покладення спеціальних обов`язків між НАК «Нафтогаз України» та позивачем, зокрема, встановлення ціни природного газу в межах зазначених відносин. При цьому, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 30.01.2020 між позивачем та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було укладено Додаткову угоду № 18 до договору купівлі-продажу газу від 05.11.2018 № 18-531-РО, якою на підставі Постанови № 17 було внесено зміни до договору та, зокрема, визначено ціну природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 у розмірі 5 580,00 грн з ПДВ за 1000 куб.м. У свою чергу, в укладених між ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «Львівгаз збут» договорах не встановлено умову про розповсюдження дії норм Постанови № 867 щодо визначення ціни, а тому в даному випадку мають місце виключно договірні відносини між сторонами.

22. З урахуванням тих обставин, що позивач в своїй позовній зави вказує, що газ придбаний з різних ресурсів в один і той самий період постачався побутовим споживачам і релігійним організаціям щодобово в "загальному потоці", тобто, технічно визначити з якого ресурсу (ТОВ "ЙЕ Енергія" чи НАК "Нафтогаз України") спожив побутовий споживач газ, поставлений ТОВ "Львівгаз Збут" неможливо, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що доказів реалізації у спірний період всього закупленого у ТОВ "ЙЕ Енергія" об`єму газу саме побутовим споживачам, релігійним організаціям (не для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) або державному підприємству України "Міжнародний дитячий центр "Артек" та за ціною 5,58 грн. за 1 куб. м., матеріали даної справи не містять, що свідчить про недоведеність позивачем заявленого розміру майнової шкоди.

23. Вказане свідчить про те, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням положень ст. ст. 22, 1173 ЦК України.

24. Відповідно до приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

25. З урахуванням того, що в оскаржуваних судових рішеннях було правильно застосовано положення ст. ст. 22, 1173 ЦК України, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі ст. 309 ГПК України, дійшла до висновку про те, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у справі № 910/7078/23 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік