ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Справа№ 920/931/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Коваленко О.І. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг акціонера Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» Сумбатова Сергія Рубеновича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» та Приватного акціонерного товариства «Сумбуд»

на рішення Господарського суду Сумської області від 15.11.2023, повний текст якого складено та підписано 27.11.2023

у справі № 920/931/23 (суддя Вдовенко Д.В.)

за позовом акціонера Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» Сумбатова Сергія Рубеновича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Сумбуд»

до ОСОБА_1

про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою (про стягнення 452 140, 00 грн збитків)

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 452 140 грн 00 коп. збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, який обіймав посаду голови правління товариства, прийнявши готівкові кошти від ОСОБА_3 в якості оплати за договором купівлі-продажу майнових прав від 29.05.2017 № 3 не здійснив їх належний облік, оприбуткування та депонування на банківський рахунок ПрАТ «Сумбуд», чим завдав юридичній особі збитків.

Доводи та заперечення відповідача

Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.11.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що:

- відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 15 від 31.05.2017 та прибуткового касового ордеру № 90620 від 09.06.2020 грошові кошти одержав касир ОСОБА_4 . Саме касир, з урахуванням Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (в редакції чинні станом на 2017 рік) та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 (в редакції чинній станом на 2020 рік), здійснює записи в касовій книзі за операціями одержання готівки та несе повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ним цінностей;

- доказів, які б свідчили, що не касир, а відповідач одержав грошові кошти та розпорядився ними не в інтересах товариства матеріали справи не містять;

- позивач не подав первинних документів, якими підтверджується не здійснення обліку готівки у касовій книзі, зокрема і копії касової книги;

- з висновку судового експерта вбачається, що на дослідження, проведене за заявою директора ПрАТ «Сумбуд», були надані роздруківки касової книги. В якому саме обсязі роздруківки були надані за змістом висновку суд не має можливості встановити. Додатків до висновку судового експерта (на 52 арк. за змістом висновку) позивач не подав;

- відповідний висновок судового експерта наданий для використання в діяльності ПАТ «Сумбуд». У висновку експерта не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, а також те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 5 ст. 101 ГПК України);

- судом не прийнято висновок судового експерта від 26.05.2023 № 3, як належний доказ на підтвердження факту не оприбуткування готівки за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 15 від 31.05.2017 та прибутковим касовим ордером № 90620 від 09.06.2020 та, відповідно, як доказ завдання товариству збитків на суму 452140 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням суду, 12.12.2023 акціонер Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» Сумбатов Сергій Рубенович в інтересах Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Названа апеляційна скарга обґрунтована наступними доводами:

- згідно даних первинних документів та бухгалтерського обліку підприємства за договором купівлі-продажу майнових прав від 29.05.2017 № 3 грошові кошти в касу та на банківський рахунок товариства не надходили, що також підтверджується висновком судового експерта від 26.05.2023 № 3;

- станом на час складання прибуткових касових ордерів обов`язки ведення касових операцій в ПрАТ «Сумбуд» покладено на працівника ОСОБА_5 , яка отримала посадову інструкцію провідного бухгалтера № 9 від 10.07.2017;

- посаду головного бухгалтера товариства на той час обіймала ОСОБА_6 . Тобто уповноважені на здійснення касових операцій та їх облік посадові особи товариства грошові кошти за прибутковими касовими ордерами не отримували та про оплату обізнані не були;

- протиправність дій відповідача полягає в тому, що він, як чинний голова правління товариства, який обізнаний про отримання готівкових коштів за прибутковими касовими ордерами, не вжив передбачених законодавством заходів щодо їх належного оприбуткування, що позбавило товариство можливості набуття права власності на ці кошти;

- відповідач особисто здійснив безоплатне передання (відчуження) майна товариства, не забезпечивши оприбуткування коштів від покупця;

- збитки виникли незалежно від того, яка особа є відповідальною за одержані, прийняті та/або не прийняті грошові кошти від третьої особи, а від факту безвідплатного передання (відчуження) майнових прав і нерухомого майна за договором.

18.12.2023 Приватне акціонерне товариство «Сумбуд» також звернулося з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта від 26.05.2023 № 3.

Апеляційна скарга ПрАТ «Сумбут» обґрунтована тим, що:

- суд першої інстанції неналежним чином дослідив підставу даного позову, а саме позов пред`явлено до відповідача не у зв`язку із крадіжкою останнім грошових коштів, а через невиконання ним посадових обов`язків, що зумовило неотримання та неоприбуткування готівки товариством;

- голова правління в силу своїх посадових обов`язків знав та усвідомлював, що ОСОБА_4 не є касиром в товаристві, не веде облік виданих прибуткових касових ордерів, не має права приймати готівку, з нею не підписано договір про повну матеріальну відповідальність, відсутнє письмове розпорядження про делегування їй функцій касира та немає можливості і місця для зберігання готівки, тим самим відповідач навмисно чи з грубої необережності не забезпечив оприбуткування готівки та її збереження в касі товариства;

- відповідач допустив не уповноважену особу до готівкових коштів, що мають належати товариству, тобто створив умови для їх привласнення третіми особами, не забезпечив їх облік, оприбуткування і збереження;

- наданий позивачем висновок експерта не є судово-економічною експертизою і вимоги встановлені ст. 98 ГПК України не застосовуються.

Доводи та заперечення відповідача

Від відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.12.2023 апеляційну скаргу акціонера Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» ОСОБА_2 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2023 постановлено витребувати у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/931/23 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №920/931/23. Копію ухвали надіслано суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 18.12.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2023 апеляційні скарги залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України. Роз`яснено скаржникам, що протягом п`яти днів з дня вручення цих ухвал останні мають право усунути недоліки зазначені у їх мотивувальних частинах, надавши суду відповідні докази.

28.12.2023 скаржниками подано заяви про усунення недоліків, в яких останні просять поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2024:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонера Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» Сумбатова Сергія Рубеновича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» на рішення Господарського суду Сумської області від 15.11.2023 у справі № 920/931/23;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» на рішення Господарського суду Сумської області від 15.11.2023 у справі № 920/931/23;

- об`єднано розгляд апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» Сумбатова Сергія Рубеновича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» та Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» на рішення Господарського суду Сумської області від 15.11.2023 у справі №920/931/23 в одне апеляційне провадження;

- закінчено проведення підготовчих дій;

- повідомлено учасників справи про призначення апеляційних скарг до розгляду на 26.02.2024;

- задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» про його участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon» у справі №920/931/23;

- роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 19.02.2024; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 19.02.2024;

- явка учасників справи не визнана обов`язковою.

26.02.2024, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено до 20.03.2024.

Явка представників учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні 20.03.2024 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, а проти вимог апеляційної скарги відповідача заперечив.

Представник відповідача в судове засідання 20.03.2024 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Про причини неявки суд не повідомлено.

Поштове повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду про призначення справи до розгляду на 20.03.2024, направлене на його адресу: 400003, м. Суми, вул. Кузнечна, буд. 3-1, однак, повернуто на адресу суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання».

З огляду на вимоги 120 ГПК України, в також вищенаведене, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, суд апеляційної інстанції також звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справі "Пономарьов проти України" та у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", згідно з якою сторони в розумні "інтервали часу" мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції були здійснені всі необхідні заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, відтак, він вважається таким, що повідомлений належним чином.

Отже, суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду заяви, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про здійснення розгляду справи за наявними матеріалами справи за відсутності представника відповідача.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

В апеляційній скарзі ПрАТ «Сумбут» викладено клопотання про залучення до матеріалів справи висновку експерта від 26.05.2023 № 3 з додатками та посадову інструкцію ОСОБА_4 , підстави неподання яких до суду першої інстанції обґрунтовані відсутністю зі сторони відповідача та суду заперечень і сумнівів щодо обставин викладених у позові.

Також до матеріалів апеляційної скарги акціонера ПрАТ «Сумбут» ОСОБА_2 було долучено посадові інструкції та накази, що не були предметом дослідження в суді першої інстанції. Необхідність їх подання обґрунтована виникненням у скаржника потреби у спростування необґрунтованих висновків суду в оскаржуваному рішенні.

Колегією суддів протокольною ухвалою від 20.03.2024 відмовлено у залученні нових доказів на підставі ч. 3 ст. 269 ГПК України.

При цьому, суд додатково звертає увагу на те, що Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 ГПК України викладено у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 13.01.2021 у справі № 10/Б-921/1442/2013 (на яку посилається скаржник).

Принцип рівності сторін у судовому процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. постанови Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/20010/20, від 16.11.2022 у справі №910/4390/21).

Прийняття апеляційним судом доказів, без встановлення й оцінки обов`язкових за частиною третьою статті 269 ГПК України передумов, крім порушення відповідних процесуальних приписів, матиме наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності правозастосування.

Скаржники при поданні до суду апеляційної інстанції нових доказів, не навели обґрунтування наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, та неможливості подання відповідних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від сторони позивача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів, користуючись правами суду першої інстанції в межах повноважень, наданих процесуальним законом апеляційному господарському суду, а також з дотриманням принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, здійснює розгляд справи за наявними у справі документами.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29.05.2017 між Публічним акціонерним товариством "Сумбуд" (продавець) та громадянином України ОСОБА_3 (покупець) укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 3 відповідно до умов якого продавець продає, а покупець придбає майнові права на об`єкт нерухомості в об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: двокімнатну квартиру площею 69,56 м2 на 4 поверсі житлового будинку.

Згідно з п. 4.1 договору ціна майнових прав на об`єкт нерухомості на дату укладення договору складає (з ПДВ) 452 140 грн.

Сплата грошових коштів, зазначених в п. 4.1 договору, проводиться покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або внесенням готівки у такі строки: до 31 травня 2017 року 250000 грн; до_______2017 року 202140 грн (п. 4.2. договору).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 15 від 31.05.2017 відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № 3 від 29.05.2017, за кв. АДРЕСА_2 , АТ "Сумбуд" було прийнято від ОСОБА_3 302 140 грн.

Відповідно до прибуткового касового ордера № 90620 від 09.06.2020 згідно з договором купівлі-продажу майнових прав №3 від 29.05.2017, за кв. АДРЕСА_2 , АТ "Сумбуд" було прийнято від ОСОБА_3 150 000,00 грн.

Квитанція до прибуткового касового ордера від 31.05.2017 та прибутковий касовий ордер від 09.06.2020 підписані від імені головного бухгалтера ОСОБА_1 , а також касиром ОСОБА_4 .

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10 червня 2020 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 69,47 кв. м. на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 10.06.2020.

Акціонер Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" ОСОБА_2 , якому належить 40,5520% частки у статутному капіталі товариства відповідно до виписки про стан рахунку в цінних паперах №08070 від 07.08.2023, звернувся з позовом в інтересах товариства до ОСОБА_1 про стягнення 452 140 грн 00 коп. збитків, вказуючи в обґрунтування позовних вимог на такі обставини. ОСОБА_2 в обґрунтування позову зазначає, що на момент виникнення спірних відносин відповідач обіймав посаду голови правління ПАТ «СУМБУД» та мав обсяг повноважень, визначений Статутом товариства, трудовим контрактом, зокрема, мав право від імені підприємства приймати одноособові управлінські рішення стосовно ведення господарської діяльності, укладати угоди, керувати та розпоряджатись майном юридичної особи, звертатись до відповідних органів з метою захисту порушених прав підприємства. Після звільнення з посади голови правління відповідача, у 2021 році, підприємством проведено інвентаризацію активів та зобов`язань, в результаті якої знайдено та досліджено документи на придбання та передання приміщення (квитанція до прибуткового касового ордера від 31 травня 2017 року № 15, прибутковий касовий ордер від 9 червня 2020 року № 90620). Відповідно до даних субрахунку 301 "Готівка в національній валюті", який призначений для узагальнення інформації про наявність та рух грошових коштів в національній валюті в касі підприємства, протягом 2017 та 2020 років оприбуткування грошових готівкових коштів в загальній сумі 452140,00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав не відображено. Оскільки касові документи замість головного бухгалтера підписані відповідачем, то саме на відповідача покладається відповідальність за належне оформлення касових операцій та оприбуткування отриманих коштів. Відповідач, прийнявши готівкові кошти від ОСОБА_3 , як оплату за договором купівлі-продажу майнових прав від 29 травня 2017 року № 3, не здійснив їх належний облік, оприбуткування та здійснення подальшого депонування готівки на банківський рахунок товариства. Позивач не отримав кошти за відчужені майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав від 29 травня 2017 року № 3. В той же час відповідач, як посадова особа ПАТ "СУМБУД", яка має право відповідно до делегованих повноважень проводити юридичні дії щодо прийняття виконання зобов`язань за правочинами, укладеними товариством, отримавши готівкові кошти від фізичної особи за договором купівлі-продажу майнових прав від 29 травня 2017 року № 3, не здійснивши належних дій щодо набуття права власності на ці кошти безпосередньо підприємством, завдав підприємству збитки.

Отже предметом спору є встановлення обставин наявності чи відсутності збитків внаслідок незабезпечення відповідачем як головою правління товариства оприбуткування отриманих готівкових коштів за укладеним договором купівлі-продажу майнових прав, а також наявність/відсутність у діях колишнього керівника складу цивільного правопорушення та заподіяння цими діями збитків товариству.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при ухваленні судового рішення

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За частинами першою та другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із аналізу вищенаведених норм вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі, а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже при поданні позову про відшкодування заподіяної майнової шкоди, на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Відповідно до частин першої, другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України (в редакції на час звернення з даним позовом) власник (учасник, акціонер) юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, може подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. У разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (учасника, акціонера), який подав позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.

За змістом ч. 1 ст. 89 ГК України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Частиною 1 статті 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

В ч. 5 ст. 65 ГК України визначено, що керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі (ч.ч. 3, 4 ст. 92 ЦК України).

У статті 63 Закону України «Про акціонерні товариства» (у редакції станом на час складання прибуткових касових ордерів) визначено, що посадові особи органів акціонерного товариства повинні діяти в інтересах товариства, дотримуватися вимог законодавства, положень статуту та інших документів товариства. Посадові особи органів акціонерного товариства несуть відповідальність перед товариством за збитки, завдані товариству своїми діями (бездіяльністю), згідно із законом. У разі, якщо відповідальність згідно із цією статтею несуть кілька осіб, їх відповідальність перед товариством є солідарною.

Згідно частини 2 статті 89 ГК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані:

- діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями;

- діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства;

- діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію;

- бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків;

- іншими винними діями посадової особи.

Статтею 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Отже, за змістом наведених вище норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/21493/17 вказав, що згідно з вимогами статті 92 ЦК України особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. Аналогічні висновки зроблені і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №911/2129/17.

Між юридичною особою та її посадовою особою виникають правовідносини, що ґрунтуються на акті юридичної особи, передбачають права та обов`язки сторін у цих правовідносинах.

Судом першої інстанції на підставі представлених до матеріалів справи документів встановлено, що за змістом Витягу зі статуту ПАТ "Сумбуд", в редакції, що затверджена протоколом від 21.04.2017 №1 загальних зборів акціонерів ПАТ "Сумбуд", виконавчий орган товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є колегіальним органом з п`яти осіб - Правління Товариства.

Голова правління здійснює керівництво товариством і має повноваження розпоряджатися коштами та майном товариства в межах, що визначені статутом.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на тому, що позивачем до матеріалів справи долучено лише витяг з названого статуту (тільки 19 та 20 аркуші статуту ПрАТ "Сумбуд"), тому суд не має можливості визначити, в яких саме межах відповідно до статуту Голова Правління має право розпоряджатися коштами Товариства.

Питання повноважень, умов діяльності та матеріального забезпечення Голови Правління Товариства визначаються у контракті.

Згідно долученого позивачем до матеріалів справи протоколу № 1 засідання Наглядової ради ПрАТ "Сумбуд" від 21.04.2017 за результатами вирішення другого питання порядку денного вирішено обрати на новий термін головою правління ПрАТ "Сумбуд" ОСОБА_1 .

Наглядовою радою ПрАТ "Сумбуд" на підставі названого рішення та п. п. 8.69, 8.88 статуту ПрАТ "Сумбуд", в особі голови Наглядової ради Новицького П.Л. укладено з ОСОБА_1 трудовий договір (контракт).

Як вже зазначалось у цій постанові, звертаючись з цим позовом сторона позивача вказувала на те, що оскільки касові документи замість головного бухгалтера підписані відповідачем, то саме на відповідача покладається відповідальність за належне оформлення касових операцій та оприбуткування отриманих коштів.

В змісті цих доводів судом першої інстанції вірно встановлено, що квитанція до прибуткового касового ордера № 15 від 31.05.2017 та прибутковий касовий ордер № 90620 від 09.06.2020 підписані головою правління товариства ОСОБА_1 у графі головний бухгалтер, а також касиром ОСОБА_4 .

З урахуванням Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (в редакції чинні станом на 2017 рік) та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 (в редакції чинній станом на 2020 рік), суд констатував, що саме касир здійснює записи в касовій книзі за операціями одержання готівки та несе повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ним цінностей.

Доказів того, що зазначена в цих касових документах особа касира ( ОСОБА_4 ) не була наділена посадовими обов`язками із прийняття готівки та оформлення відповідних документів, суду першої інстанції стороною позивача представлено не було. Так само не надано і доказів того, що станом на час оформлення таких документів уповноваженими посадовими особами товариства на здійснення касових операцій та їх облік були інші особи, на чому наполягають скаржники в апеляційних скаргах.

Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частиною 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Отже, позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, на виконання у тому числі приписів статті 74 ГПК України, зобов`язаний довести наявність порушених його прав та законних інтересів, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача.

При цьому, сторона судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Зважаючи на те, що сторона позивача належним чином не скористалась наданим їй процесуальним законом правом на подання суду першої інстанції усіх переконливих доказів на підтвердження своїх доводів та аргументів, якими обґрунтовано пред`явлений у цій справі позов, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг про протиправність дій відповідача із залучення не уповноваженої особи ОСОБА_4 до процедури отримання та оприбуткування готівки.

Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що позовна заява не обґрунтовувалась такими доводами як відсутність у ОСОБА_4 посадових обов`язків із отримання, оприбуткування готівки та, як наслідок, незабезпечення керівником належного набуття товариством коштів через залучення такої особи до процедури отримання коштів від покупця.

Також апеляційна інстанція відхиляє як необґрунтовані доводи апелянта про відчуження відповідачем на безоплатній основі майна товариства, оскільки вони спростовуються залученими до матеріалів справи квитанція до прибуткового касового ордера № 15 від 31.05.2017 та прибутковий касовий ордер № 90620 від 09.06.2020, якими зафіксовано передання покупцем готівкових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до п. 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (в редакції чинні станом на 2017 рік) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Пунктом 3.1 Положення визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно з п. 3.3 Положення приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Відповідно до п. 4.1. Положення з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній. Якщо з вини керівників не були створені належні умови для забезпечення схоронності коштів під час їх зберігання і транспортування, то вони несуть за це відповідальність у встановленому законодавством України порядку. Зберігання в касі готівки та інших цінностей, що не належать цьому підприємству, забороняється.

Згідно з п. 4.2. Положення усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Пунктом 4.3. Положення визначено, що записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Відповідно до п. 4.7. Положення керівник підприємства в разі зарахування на роботу касира укладає з ним договір про повну матеріальну відповідальність та ознайомлює його під підпис із вимогами цього Положення.

Пунктом 4.8. Положення встановлено, що касир відповідно до законодавства України несе повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ним цінностей. Касиру забороняється передовіряти виконання дорученої йому роботи іншим особам.

На підприємствах, які мають одного касира, у разі потреби тимчасової його заміни виконання обов`язків касира покладається на іншого працівника за письмовим наказом керівника. З цим працівником укладається договір про повну матеріальну відповідальність на час виконання ним обов`язків касира.

У разі відсутності касира (у зв`язку з хворобою тощо) цінності, що передані йому під відповідальність, перераховуються іншим касиром, якому вони передаються, у присутності керівника та головного бухгалтера або в присутності комісії, призначеної керівником підприємства. Про результати перерахування і передавання цінностей складається акт за підписами зазначених осіб.

Підприємства, штатним розписом яких не передбачено посади касира, виконання його обов`язків можуть покладати відповідно до письмового розпорядження керівника на бухгалтера чи іншого працівника, з яким укладається договір про повну матеріальну відповідальність.

Відповідно до п. 38, 39, 40, 42, 45 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148, в редакції чинній станом на 2020 рік, установи/підприємства зобов`язані мати касу, а їх керівники зобов`язані забезпечити облаштування цієї каси та зберігання готівки у ній. Керівники несуть відповідальність у встановленому законодавством України порядку за нестворення умов для забезпечення схоронності коштів під час їх зберігання і транспортування.

Установи/підприємства відображають у касовій книзі усі надходження і видачу готівки в національній валюті (додаток 5). Кожна/кожне установа/підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів). Аркуші касової книги нумеруються та прошнуровуються, опечатуються відбитком печатки, за наявності її в установі/на підприємстві. Кількість аркушів у касовій книзі засвідчуються підписами керівника і головного бухгалтера установи/підприємства. Виправлення в касовій книзі не допускаються. Зроблені виправлення підписуються касиром, а також головним бухгалтером або особою, яка його заміщує.

Касир здійснює записи в касовій книзі за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день не здійснюються.

Контроль за правильним веденням касової книги покладається на головного бухгалтера або працівника установи/підприємства, який на це уповноважений керівником.

Касир/працівник іншої/іншого установи/підприємства, залучений на підставі укладеного договору на надання послуги з надання персоналу несе повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ним цінностей відповідно до законодавства України. Касиру/працівнику іншої/іншого установи/підприємства, залученому на підставі укладеного договору на надання послуги з надання персоналу, забороняється передовіряти виконання дорученої йому роботи іншим особам. В/на установах/підприємствах, які мають одного касира, у разі потреби тимчасової його заміни виконання обов`язків касира покладається на іншого працівника за письмовим наказом керівника. З цим працівником укладається договір про повну матеріальну відповідальність на час виконання ним обов`язків касира.

Зважаючи на те, що обов`язок із належного оформлення обліку та оприбуткування готівки чинним на час оформлення касових документів законодавством покладено саме на касира, а також з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів безпосереднього отримання коштів відповідачем, колегія суддів вважає, що позивачем належними засобами доказування в порядку ст. 74 ГПК України не доведено наявності причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача з проставлення свого підпису на касових документах в графі навпроти головного бухгалтера та настанням у товариства збитків.

Одне лише посилання в позовній заяві на те, що відповідач не здійснив належних дій із набуття товариством права власності на кошти, при цьому, не конкретизуючи їх з посиланням на посадові обов`язки голови правління, - не доводить протиправність поведінки сторони.

Також позивачем не доведено наявності самих збитків, оскільки обставини неоприбуткування готівки та не внесення відповідного запису до касової книги належними, допустимими та достовірними доказами не підтверджено. Копії книги обліку готівки суду не представлено.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим неприйняттям судом висновку судового експерта від 26.05.2023 № 3 через його не відповідність вимогам приписів ст. 98 ГПК України, а також поданням його без додатків, що виключає можливість перевірки повноти поданих експертові об`єктів дослідження.

Тоді як, за змістом приписів ст. 104 ГПК України висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №910/21067/17 та у постанові від 15.06.2021 у справі №916/2479/17).

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №520/8073/16, від 12.02.2020 у справі №457/906/17, від 15.06.2021 у справі №916/2479/17, від 07.06.2022 у справі №916/302/16).

Резюмуючи, колегія суддів приходить до висновку, що стороною позивача належними засобами доказування не доведено наявності усього складу цивільного правопорушення як необхідної передумови для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків. Тож суд першої інстанції вірно виснував про відсутність підстав для задоволення позову через недоведеність обґрунтованості таких позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційних скаргах доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційних скарг судові витрати покладаються на апелянтів.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги акціонера Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» Сумбатова Сергія Рубеновича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» та Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 15.11.2023 у справі №920/931/23 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано, - 02.04.2024.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков