ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4363/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Роєнко Є.В. (поза межами суду);

від відповідача: Дігтяр З.В. (в залі суду);

від третьої особи-1: Коваль Н.Т. (поза межами суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 (повне рішення складено 20.02.2024, суддя Дупляк С.А.) у справі №904/4363/23

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення задоволено; відстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4363/23 строком на дванадцять місяців - до 13.12.2024.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Укртрансгаз", в якій, з посиланням на порушення при її постановленні норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам, просить ухвалу господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена внаслідок не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, встановленим обставинам справи, а також такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

При цьому скаржник зазначає, що для надання відстрочення або розстрочення виконання рішення, необхідна наявність обставин, які роблять неможливим його виконання. При цьому, такі обставини мають бути підставними (підтвердженими доказами) і винятковими. AT "Укртрансгаз" звертає увагу суду на те, що складне фінансове становище боржника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення. Така позиція AT "Укртрансгаз" узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 15.03.2018 у справі №910/8153/17, аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №910/15484/17, а також у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №910/2376/18.

Крім того, AT "Укртрансгаз" вважає, що боржником не надано доказів, які б могли підтвердити виняткові обставини в контексті розгляду даної заяви для її задоволення, оскільки показники, які зазначені у фінансовій звітності боржника, є результатом його господарської діяльності, а, відповідно, таке підприємство має самостійно нести відповідальність за неналежне планування своєї господарської діяльності та не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, передбачену законодавством України.

Скаржник наголошує на тому, що AT "Укртрансгаз" зобов`язане сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Судом першої інстанції при задоволені заяви про відстрочення виконання рішення суду не враховано негативні наслідки для Стягувача, що свідчить про недотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що заборона на введення примусового виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги, а також заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населення в територіальних громадах, що розташовані на території міста Дніпро, Законом України «Про виконавче провадження» та Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» не передбачається.

Посилання суду першої інстанції на запровадження дії мораторію на підвищення цін (тарифів) на ринку природного газу та у сфері теплопостачання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки зазначені обставини не можна вважати істотними, непередбачуваними та такими, що ускладнює виконання рішення, а тому не могли слугувати підставою для розстрочення виконання судового рішення.

На переконання Стягувача, інформація з виписки по рахунку за дату 14.02.2024 підтверджує платоспроможність Боржника, що у свою чергу, не може свідчити про неможливість виконання рішення суду.

Третя особа у поясненнях, наданих апеляційному суду просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити у повному обсязі, скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 у справі №904/4363/23 та прийняти нове рішення у даній справі, яким в задоволенні заяви КП «Теплоенерго» про відстрочення виконання рішення у справі №904/4363/23 за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до КП «Теплоенерго» про стягнення заборгованості - відмовити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 у справі № 904/4363/23 без змін, обґрунтовуючи це тим, що відстрочуючи виконання рішення, суд не порушує імперативних приписів закону щодо звільнення відповідача від відповідальності, тому що не звільняє його від відповідальності (яка в даному випадку уже встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили), а навпаки спрямоване на ефективне забезпечення повного виконання рішення суду адже є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Також відповідач зазначає, що КП «Теплоенерго», як стратегічно важливий суб`єкт природної монополії, додатково наділений спеціальним статусом об`єкта критичної інфраструктури, в силу законодавчо встановлених в умовах воєнного стану обмежень, не має об`єктивної можливості реалізовувати своє планування господарської діяльності належним чином. І результати його господарської діяльності не обумовлені його власними діями чи бездіяльністю, а незалежними від нього об`єктивними обставинами.

Крім того, наявним в матеріалах справи останнім звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) КП «Теплоенерго», підтверджується той факт, що результатом господарської діяльності останнього полягає лише в збитку. Таким чином, прибуток у Підприємства відсутній.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.02.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 01.03.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/4363/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

06.03.2024 матеріали справи №904/4363/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.20243 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 у справі №904/4363/23; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 02.04.2024.

В судовому засіданні 02.04.2024 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 36.005.318,56 грн, з яких 30.945.299,70 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у жовтні 2016 року і березні 2017 року, 808.211,29 грн трьох процентів річних та 4.251.807,57 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 30.945.299,70 грн. основної заборгованості, 808.211,29 грн. трьох процентів річних, 4.251.807,57 грн. інфляційних втрат, 540.079,78 грн судового збору.

12.01.2024 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 видано наказ.

09.02.2024 відповідач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4363/23 на 12 місяців, яка обґрунтована наступним:

Заявник зазначає, що він не є фактичним споживачем газу, а є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, яке не вправі впливати ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги. Це підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2024, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2024, постановою НКРЕКПП від 30.03.2017 №444 та п. 2.2 статуту КП Теплоенерго, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради №65/45 від 20.12.2023.

Разом з тим, заявник зазначає, що, враховуючи специфічний вид діяльності підприємства, основною причиною порушення КП Теплоенерго зобов`язання перед АТ Укртрансгаз є низька платіжна дисципліна кінцевих споживачів підприємства, основними споживачами серед яких є така незахищена категорія як населення.

Також заявник звертає увагу, що категорія споживачів КП Теплоенерго населення відноситься до найбільш неплатоспроможних. Про це свідчить звіт про стан розрахунків за послуги теплопостачання за категоріями споживачів станом на 30.09.2023, відповідно до якого із загальної заборгованості в розмірі 1.541.039.745,62 грн, заборгованість населення складає 1.248.573.821,58 грн. Відповідно до останнього актуального звіту про стан розрахунків за послуги теплопостачання за категоріями споживачів станом на 31.12.2023 загальна заборгованість споживачів підприємства зросла до 1.873.523.099,72 грн, з яких заборгованість населення - 1.562.212.002,42 грн.

Таким чином, із наведених документів вбачається, що заборгованість споживачів КП Теплоенерго в умовах воєнного стану зросла та продовжує рости. При тому, що підприємство вправі повноцінно здійснювати свої розрахунки з кредиторами виключно у випадку наявності відповідних коштів на рахунку, кількість яких перебуває у безпосередній залежності від платіжної дисципліни кінцевих споживачів, яка в умовах війни та інших обмежувальних для підприємства заходів дійшла до критичної позначки.

На виконання положень постанови КМУ №812 від 19.07.2022 КП Теплоенерго зобов`язане було укласти з постачальником природного газу договір про договірне списання від 14.10.2022. Умовами даного договору підтверджено повне автономне усунення підприємства від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд, оскільки ним регламентовано автоматичне перерахування усіх наявних на рахунку коштів в порядку черговості, до якої навіть не входять такі основоположні витрати, як підтримання технологічного процесу з надання комунальних послуг тощо. Кошти для виконання зобов`язань боржника перед стягувачем відносяться до сьомої, тобто останньої черги і підприємство не вправі було змінювати цю чергу в силу її нормативної визначеності на законодавчому рівні.

24.08.2023 набрали чинності зміни до постанови КМУ №812 від 19.07.2022, якими покладено додатковий обов`язок на теплопостачальні організації, які беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості і відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення (далі - Закон №1730) включені в спеціальний Реєстр, - відкрити відповідні небюджетні рахунки в органах Казначейства, на які надходять всі отримані від основного виду господарської діяльності кошти та в подальшому підлягають також автоматичному розподілу відповідно до встановленої черговості. На виконання вимог Постанови КМУ №896 від 31.08.2023 відповідачем було відкрито зазначені небюджетні рахунки і згаданий алгоритм автоматичного перерахування усіх наявних на рахунках коштів продовжує діяти станом по сьогоднішній день.

Вищевикладене підтверджується повідомленнями про відкриття рахунків від 31.08.2023 та повідомлення Міністерства розвитку громад і територій України про внесення змін до Реєстру №8/101/3233-22 від 20.09.2022.

Наведене підтверджує, що підприємство не має можливості самостійно розпоряджатись своїми коштами в силу наведених вище об`єктивних, незалежних від нього обставин, які усувають його від даного процесу. Такі обставини в свою чергу є свідченням відсутності вини в порушенні своїх зобов`язань перед стягувачем.

Таким чином, прострочення оплати перед АТ Укртрансгаз виникло поза межами волі підприємства. КП Теплоенерго було позбавлене можливості впливу на порядок, строки та розмір розрахунків зі стягувачем, оскільки вищенаведені обставини унеможливлюють автономність теплопостачальної організації визначення порядку розподілу коштів, які надійшли на її рахунок. Хоч і зазначений перерозподіл проводиться щодо усіх коштів, які об`єктивно заходили на рахунок.

Крім того, попри наявність основних причин порушення взятих КП Теплоенерго зобов`язань перед АТ Укртрансгаз існують ще незалежні від нього об`єктивні обставини, які безпосередньо впливали та продовжують впливати на платіжні можливості підприємства та здійснюють значний тиск, який в умовах дії воєнного стану в Україні лише посилився. До них відносяться такі:

Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності з примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану яким було введено заборону примусового виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги;

Закон України Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення, яким запроваджено мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію під час дії воєнного стану та шести місяців після його завершення;

постанова КМУ від 05.03.2022 № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

- необмеженість КП Теплоенерго лише зобов`язаннями перед АТ Укртрансгаз, оскільки підприємство обтяжене додатковими зобов`язаннями, зокрема за договорами реструктуризації на сукупну суму 2.778.308.780,03 грн.

Це підтверджується долученими копіями: рішення Дніпровської міської ради від 16.11.2022 №7/29 Про погодження реструктуризації заборгованості КП Теплоенерго за договорами про реструктуризацію заборгованості за природній газ з НАК Нафтогаз України; договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №157/7/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/8/1730-РЗ від 06.01.2023, №157/9/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/10/1730-РЗ від 06.01.2023; № 157/11/1730-РЗ від 06.01.2023.

Разом з тим, відповідач звертає увагу, що станом на сьогоднішній день у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/6034/23, відкрита за пред`явленим до КП Теплоенерго позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз про стягнення 62.068.469,45 грн, що свідчить про додаткове посилення фінансового тиску на й без того збиткове підприємство, яке в умовах воєнного стану критичного зменшення плати за послуги, мораторію на підвищення тарифів, позбавлене важелів впливу на економіку свого підприємства.

Таким чином, порушення КП Теплоенерго зобов`язань перед АТ Укртрансгаз виникло з незалежних від підприємства причин та обставин, існування яких виключає наявність будь яких умисних дій з його сторони а в порушенні прав стягувача.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції врахував, що на даний час існують незалежні від боржника об`єктивні обставини, які безпосередньо впливають на платіжні можливості підприємства відповідно до змін, внесених на період дії воєнного стану, а саме: заборона примусового виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги; мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію під час дії воєнного стану та шести місяців після його завершення; до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Суд припустив, що негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні, навіть якщо і може забезпечити виконання рішення у даній справі, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність боржника, яка направлена на забезпечення вирішення соціально важливих питань населення, або зможе призвести до банкрутства підприємства боржника, що також не бути сприяти можливості виконання рішення у справі.

Враховуючи стан, у якому перебувають обидва підприємства (стягувача та боржника), з метою дотримання балансу інтересів сторін, суд врахував як доводи боржника, наведені у заяві про відстрочення виконання рішення суду, так і відповідні заперечення стягувача.

Взявши до уваги особливості та вид господарської діяльності боржника, який має стратегічне значення та є об`єктом критичної інфраструктури, врахувавши особливе значення підприємства боржника для життєзабезпечення населення, наявність воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, суд зазначив про наявні правові підстави для задоволення заяви боржника та надання відстрочки виконання рішення суду.

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із прийнятим судовим рішенням, вважає висновки, зроблені судом першої інстанції, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, з огляду на наступне.

Статтею 331 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміна способу та порядку виконання судового рішення.

Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Положеннями ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Проте, як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 р. у справі №910/8153/17, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", №22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника (постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені відповідачем обставини, які взяті до уваги судом першої інстанції, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається відповідач у заяві, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої акціонерне товариство мало планувати свої видатки на погашення заборгованості.

Поза належною правовою оцінкою суду першої інстанції залишилась і та обставина, що при наданні відстрочення виконання рішення строком на рік, стягувач (в даному випадку Акціонерне товариство "Укртрансгаз") не матиме можливості користуватися своїми грошовими коштами без отримання будь-якої компенсації, оскільки невиконання грошового зобов`язання за наявності судового рішення про задоволення вимог позивача з відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за період такого розстрочення та останній понесе збитки від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в економіці країни. При цьому, AT "Укртрансгаз" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83, входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про визначення критеріїв віднесення об`єктів державної власності до таких, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави" від 03.11.2020 №999 (зі змінами та доповненнями), AT "Укртрансгаз", як суб`єкт господарювання державного сектору економіки та підприємство паливно-енергетичного комплексу, що здійснює діяльність з транспортування природного газу магістральними газопроводами і зберігання природного газу у підземних газосховищах, віднесено до підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. У свою чергу, під "енергетичною безпекою держави" розуміється здатність держави в особі її органів управління забезпечити кінцевих споживачів природним газом в необхідному обсязі та належної якості у звичайних умовах, а також під час дії дестабілізуючих факторів (надзвичайних ситуацій) внутрішнього чи зовнішнього характеру у межах гарантованого покриття мінімального обсягу найважливіших потреб країни, окремих її районів, міст, селищ чи об`єктів у паливно-енергетичних ресурсах.

Поряд з цим колегія суддів відзначає, що тяжка економічна ситуація в країні спричинена військовою агресією носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Як AT "Укртрансгаз", так і Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики, оскільки господарська діяльність здійснюється на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, суб`єкт господарювання повинен самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

Також, Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради не надано жодних доказів ймовірного погашення останнім заборгованості в майбутньому, а Господарський суд, приймаючи рішення щодо відстрочення виконання рішення на рік, не дослідив та не встановив можливості погашення заборгованості Боржником саме через рік, при цьому висновки суду не можуть ґрунтуватися лише на одних припущеннях.

Апеляційний суд зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 74077717 з примусового виконання вимог наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/4363/23 від 12.01.2024, про стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 30945299,70 грн. основної заборгованості, 808211,29 грн трьох процентів річних, 4251807,57 грн. інфляційних втрат, 540079,78 грн. судового збору.

07.02.2024 за заявою стягувача, керуючись ст. ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

07.02.2024, керуючись статтями керуючись статтями 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення арешту на рахунки боржника, яку в чому числі й з накладенням КЕП в системі АСВП направлено на виконання до банків - учасників обміну даних як наслідок останнім повідомлено про повне виконання вимог вказаної постанови.

На виконання до банківських установ направлені платіжні інструкції про примусове списання арештованих на рахунку коштів.

Згідно виписки по рахунку від 15.02.2024 за 14.02.2024 встановлено, шо AT «ТАСКОМБАНК» в повному обсязі виконано платіжну інструкцію, а також постанову про накладення арешту на кошти боржника, тобто стягнуто суму заборгованості з урахуванням виконавчого збору та ви трат виконавчого провадження 40 200 227,17 гри. в повному обсязі, що покриває всю суму заборгованості.

Між тим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 відстрочення виконання рішення Господарського суду строком на 12 місяців, на підставі заяви Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, в якій зазначалось причиною неможливістю виконання рішення суду у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, що не відповідає дійсності, оскільки повна сума заборгованості була стягнута до винесення ухвали про відстрочення виконання рішення від 20.02.2024.

Слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2024 в задоволенні вимог заяви Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровській міської ради в частині зупинення стягнення, яке здійснюється Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження №74077717 на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2024 у справі № 904/4363/23 відмовлено, проте на адресу відділу ухвали щодо надання пояснень по виконанню зазначеного виконавчого провадження не надходило, у зв`язку з чим вказана ухвала про відстрочення виконання рішення суду втрачає свою актуальність.

З урахуванням наведеного, постановлений у справі судовий акт щодо надання відповідачу відстрочки виконання рішення на рік не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню.

За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволені заява відповідача про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4363/23 на 12 місяців слід відмовити.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 у справі № 904/4363/23 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 у справі №904/4363/23 скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким у задоволенні заяви Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради від 09.02.2024 за №б/н про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4363/23 на 12 місяців відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.1 ст.287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.04.2024

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков