ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

03 квітня 2024 року Справа № 926/525/24

За позовом Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Коцюбинського,2, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Ясська,13, )

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 565 380,41 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Ясська,13, )

до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Коцюбинського,2, )

про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії

Суддя І.В. Марущак

Секретар судового засідання В.В. Максимюк

представники:

від позивача за первісним позовом не з`явився;

від відповідача за первісним позовом не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» в якому просить:

1) визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 22.11.2021, № 2 від 23.11.2021, №3 від 24.11.2021, № 4 від 14.12.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 25.10.2021 № 459, укладеного між ТОВ «Національна енергетична група» та Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича (в частині зміни ціни);

2) стягнути з ТОВ «Національна енергетична група» на користь позивача надмірно сплачені кошти у сумі 565 380,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за результатами проведеної закупівлі за номером ID: UA-2021-08-31-001930-а між сторонами укладено договір № 459 від 25.10.2021 про постачання електричної енергії споживачу. Ціна договору становить 2 017 302,95 грн, річний плановий обсяг електричної енергії на 2021 рік складає 684 760 кВт/год по ціні 2,946 грн за 1 кВт/год.

У подальшому, за ініціативою ТОВ «Національна енергетична група» внесені зміни до вказаного договору шляхом укладення оспорюваних додаткових угод, якими збільшено ціну закупівлі електроенергії.

Вважає зміну ціни договору в сторону збільшення за одиницю товару безпідставною й необґрунтованою, а додаткові угоди є недійсними, оскільки укладені з порушенням вимог ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Унаслідок протиправного укладення додаткових угод № 1-4 позивачем на користь відповідача зайво сплачено за електроенергію 565 380,41 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою суду від 20.02.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у справі, призначив підготовче засідання на 13.03.2024, встановив відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу запропонував надати відповідь на відзив.

26.02.2024 відповідачем через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив.

06.03.2024 відповідачем до суду подано зустрічну позовну заяву до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії споживачу № 459 від 25.10.2021.

Ухвалою суду від 13.03.2024 зустрічну позовну заяву ТОВ «Національна енергетична група» від 06.03.2024 до ЧНУ ім. Ю. Федьковича про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ЧНУ ім. Ю. Федьковича до ТОВ «Національна енергетична група» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 565 380,41 грн для спільного розгляду; справу № 926/525/24 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; запропоновано відповідачу за зустрічним позовом подати суду відзив на зустрічну позовну заяву у порядку, передбаченому статтею 178 ГПК України; запропоновано позивачу за зустрічним позовом подати до відповідь на відзив із врахуванням вимог ст. 166 ГПК України з урахуванням положень ч. 3-6 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено 03.04.2024. Явку представників учасників справи в судове засідання визнано обов`язковою.

21.03.2024 від керівника відповідача до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його у відпустці з 25.03.2024. До клопотання додано наказ № 1-в «Про надання відпустки» з 25.03.2024 по 10.04.2024.

Сторони явку своїх представників в підготовче судове засідання 03.04.2024 не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, позивач за первісним позовом про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з приписами статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Разом з тим, порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 ГПК України).

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною 1 статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 202 ГПК України. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини 1 статті 226 ГПК України правилом, за яким суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Слід зазначити, що вказані норми процесуального законодавства не пов`язують можливість залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Однак наведене не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, однак звернувся з заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Згідно із частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У контексті наведеного суд зазначає, що в розумінні процесуального закону позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до господарського суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді господарської справи.

Так, перше підготовче засідання було відкладено за клопотанням позивача за первісним позовом у зв`язку з перебуванням його представника у відпустці. Хоча до даного клопотання не було додано доказів в підтвердження перебування представника у відпустці.

У підготовче судове засідання 03.04.2024 позивач за первісним позовом вдруге поспіль явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Суд зауважує, що позовна заява не містить клопотання про розгляд справи за його відсутності та така заява на адресу суду від позивача не надходила.

Загальнообов`язкові процесуальні правила статті 226 ГПК України є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, та диспозитивності, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Частина 1 статті 226 ГПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

Законодавче формулювання пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України «…якщо нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

Зважаючи на те, що частиною 1 статті 183 ГПК України передбачено застосування до порядку проведення підготовчого засідання положень статей 196-205 ГПК України, враховуючи повторну неявку представника позивача у судове засідання та неповідомлення ним причини неявки, відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позову Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича без розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи те, що залишення позову без розгляду у зв`язку неявкою в судове засідання, згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченого ним судового збору, у суду відсутні правові підстави для повернення судового збору в сумі 8 480,71 грн в судовому порядку.

Разом з тим, враховуючи наявність клопотання керівника відповідача за первісним позовом (керівника позивача за зустрічним позовом) про відкладення розгляду справи, з метою належної реалізації сторонами своїх прав та виконання обов`язків, передбачених процесуальним законодавством, суд приходить до висновку про необхідність відкладення розгляду справи за зустрічним позовом у підготовчому засіданні.

Керуючись ст. ст. 13, 202, 216, 226, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 565 380,41 грн залишити без розгляду.

2. Відкласти розгляд справи, щодо зустрічного позову у підготовчому засіданні на 10:00 год. 11 квітня 2024 року. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернівецької області за адресою: м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 14, зал судових засідань №2.

3. Явку представників учасників справи в судове засідання визнати обов`язковою.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та в частині залишення позову без розгляду підлягає оскарженню окремо від рішення суду в порядку та строк, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України. В решті ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 04 квітня 2024 року.

Суддя І.В. Марущак