УХВАЛА

м. Київ

03.04.2024Справа № 910/16952/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор"

про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року

у справі № 910/16952/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор"

до Фізичної особи ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Видиш А.В.

Представники сторін:

від позивача (заявника): Горщар С.В. за ордером від 26.03.2024 серії АА № 1402077;

від відповідача: не з`явився.

Вільний слухач: Михальська О.О.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/16952/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" (далі - позивач, Товариство) до Фізичної особи ОСОБА_2 (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача повернути позивачу порошок мідний ПСМ-1 у кількості 3 283,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 року, вимоги Товариства задоволено частково; зобов`язано відповідача повернути на користь позивача порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 4 381,57 грн. витрат по сплаті судового збору.

10.09.2021 року на виконання вказаного рішення місцевим господарським судом видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 року в справі № 910/16952/20 - без змін.

23.10.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства, в якій останнє просило суд змінити спосіб і порядок виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в даній справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1 687 256,74 грн. вартості порошку мідного ПСМ-1 у загальній кількості 2 213,87 кг.

Ухвалою від 08.11.2023 року господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні вищенаведеної заяви Товариства про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, 20.11.2023 року позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив означену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Товариства про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

07.12.2023 року матеріали справи № 910/16952/20 були скеровані до Північного апеляційного господарського суду.

06.02.2024 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства від 06.02.2024 року, в якій останнє просило суд змінити спосіб і порядок виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в даній справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 292 104,30 грн. вартості порошку мідного ПСМ-1 у загальній кількості 2 213,87 кг.

Ухвалою від 14.02.2024 року господарський суд міста Києва відклав вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Товариства від 06.02.2024 року про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі № 910/16952/20 до повернення матеріалів означеної справи до господарського суду міста Києва.

Після повернення матеріалів справи № 910/16952/20 до місцевого господарського суду ухвалою від 18.03.2024 року господарський суд міста Києва призначив заяву Товариства від 06.02.2024 року про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20 до розгляду в судовому засіданні на 03.04.2024 року.

02.04.2024 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача від 27.03.2024 року на заяву Товариства від 06.02.2024 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

У судовому засіданні 03.04.2024 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у заяві від 06.02.2024 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду в справі № 910/16952/20, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час і місце розгляду заяви Товариства від 06.02.2024 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 03.04.2024 року не забезпечив.

Розглянувши подану Товариством заяву від 06.02.2024 року про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За умовами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Відповідно до частин 1-3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як було зазначено вище, рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 року та постановою Верховного Суду від 09.11.2021 року, вимоги Товариства задоволено частково; зобов`язано відповідача повернути на користь позивача порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9.

10.09.2021 року на виконання вказаного рішення місцевим господарським судом видано відповідний наказ.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарного Олександра Вікторовича від 01.08.2022 року відкрито виконавче провадження № 69533675 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 10.09.2021 року № 910/16952/20 про повернення відповідачем на користь Товариства порошку мідного ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням стягувача.

Разом із тим, заявою від 12.08.2022 року боржник ( ОСОБА_2 ) звернулася до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарного Олександра Вікторовича з повідомленням про відсутність у неї порошку мідного ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг та фактичну неможливість виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20 з наведених підстав.

Враховуючи означені обставини, 15.08.2022 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарний Олександр Вікторович на підставі пункту 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду міста Києва від 10.09.2021 року № 910/16952/20) стягувачу.

Разом із тим, суд зазначає, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Суд визначає предмет доказування, виходячи з вимог і заперечень сторін, керуючись нормами права, які повинні бути застосовані у такому випадку.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 року в справі № 6-1829цс15, у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року в справі № 904/1478/15.

Таким чином, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

При постановленні рішення від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20, господарський суд міста Києва виходив з того, що положення статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів. До таких способів віднесено примусове виконання обов`язку в натурі, присудження до виконання обов`язку в натурі.

Обов`язок відповідача повернути позивачу належну виконавцю давальницьку сировину, використану для виготовлення погодженої сторонами продукції, передбачено умовами укладеного між сторонами договору, зокрема, пунктом 3.1 цього правочину.

Зважаючи на закінчення строку дії укладеного між сторонами договору на час звернення Товариства до суду з позовом у справі № 910/16952/20, а також беручи до уваги невиконання відповідачем у добровільному порядку вимоги позивача про повернення спірної давальницької сировини в установленій в ній строк, суд дійшов висновку про наявність у виконавця права та обґрунтованість заявлених у позові вимоги (з урахуванням обраного Товариством способу захисту його права, на застосуванні якого представник позивача наполягав при розгляді справи по суті) про примусове виконання означеного обов`язку відповідача в натурі.

Згідно з частиною 1 статті 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Приписами частини 2 статті 184 Цивільного кодексу України встановлено, що річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, а також встановлені під час розгляду справи № 910/16952/20 обставини, судом було задоволено позов та зобов`язано відповідача повернути на користь позивача порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9.

Тобто, у даному випадку, суть спірних відносин сторін, а отже і суть судового рішення у справі, яке набрало законної сили, є примусове виконання в натурі зобов`язання, джерелом якого є господарський договір.

Суд звертає увагу на те, що законодавець у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

У даному випадку, Товариство, звертаючись із заявою від 06.02.2024 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення, фактично просить змінити спосіб виконання судового рішення з повернення майна (примусове виконання обов`язку в натурі, пункт 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України) на стягнення його вартості (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, пункт 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України), що є зміною рішення суду по суті та зміною способу захисту, передбаченого статтею 16 Цивільного кодексу України.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства від 06.02.2024 року про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20.

Суд також звертає увагу на те, що у жовтні 2023 року Товариство вже зверталося до господарського суду міста Києва з аналогічною за змістом та мотивами заявою про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в даній справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартості порошку мідного ПСМ-1 у загальній кількості 2 213,87 кг, яку (вартість) позивач у цій заяві визначив у розмірі 1 687 256,74 грн.

При цьому, судом враховано відсутність у законі обмежень права заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом, проте, зважаючи на принцип правової визначеності, взято до уваги й те, що мотиви, фактичні обставини та обґрунтування заяви Товариства про зміну способу і порядку виконання рішення, що надійшла до господарського суду міста Києва 23.10.2023 року, а також заяви позивача, що надійшла до суду 06.02.2024 року, фактично є тотожними (крім власне суми коштів, яку Товариство просило стягнути з відповідача).

Однак ухвалою від 08.11.2023 року (залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 року) господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні вищенаведеної заяви Товариства. Означена ухвала місцевого господарського суду набрала законної сили, а докази її оскарження в касаційному порядку в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства від 06.02.2024 року про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20.

Керуючись статтями 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" від 06.02.2024 року про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.04.2024 року.

Суддя В.С. Ломака