СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
03 квітня 2024 року м. Харків Справа № 922/4614/23
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни про прийняття додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (вх. № 179 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/4614/23, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження суддею Чистяковою І.О., повне рішення складено 25.12.2023
за позовом Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни, м. Ромни, Сумська область,
до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка", м. Харків,
про стягнення 140399,45 грн
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами купівлі-продажу №5 від 03.01.2021 та № 27 від 03.01.2022 щодо оплати вартості поставленого товару.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 позов задоволено частково у розмірі 140375,69 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (ідентифікаційний код 30133681) на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість за поставлений товар в сумі 101377,80 грн, інфляційне збільшення боргу в сумі 27739,88 грн, 3% річних в сумі 6066,86 грн та пеню в сумі 5191,15 грн, всього стягнуто - 140375,69 грн. В решті позову відмовлено. Судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 2146,84 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14037,57 грн та додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 14037,57 грн покладено на відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (ідентифікаційний код 30133681). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (ідентифікаційний код 30133681) на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2146,84 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14037,57 грн та додаткову винагороду Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 14037,57 грн.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки відповідачем у відзиві на позовну заяву повністю визнано заборгованість за поставлений товар, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 101377,80 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки судом установлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем на виконання умов договорів купівлі-продажу №5 від 03.01.2021 та № 27 від 03.01.2022 товару, у позивача виникло право на нарахування 3% річних та індексу інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пені передбаченої п.5.2. договору. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум заборгованості, і визнано його обґрунтованим в частині стягнення інфляційного збільшення боргу в сумі 27739,88 грн та пені в сумі 5191,15 грн, а тому суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що арифметично правильним є нарахування в сумі 6066,86 грн та задовольнив позовні вимоги в цій частині на вказану суму, відмовивши у стягненні 3% річних в сумі 23,76 грн. Заперечень щодо здійснених позивачем нарахувань та наведених ним сум, а також контррозрахунку нарахованої заборгованості та штрафних і фінансових санкцій, відповідачем суду надано не було. Щодо доводів відповідача про те, що на час воєнного стану в Україні законодавством не передбачено нарахування інфляційного збільшення боргу, трьох відсотків річних та пені, суд зазначив, що Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18, проте вказаними нормами фактично звільняються від будь-якої відповідальності позичальники, у зв`язку з неможливістю виконати зобов`язання за договором позики в період воєнного стану, а тому за порушення покупцем грошового зобов`язання за договором поставки (купівлі-продажу) товару такий покупець не звільняється ані від обов`язку сплати пені, передбаченої договором, ані від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені в сумі 5191,15 грн на 80%, суд вказав, що право на зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), 3% річних виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, перебуває у межах дискреції суду (судового розсуду); відповідачем не надано належної фінансової звітності на підтвердження факту неплатоспроможності ТОВ Агрофірма "Хоружівка"; також не є підставою для застосування положень ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України наданий відповідачем Звіт із праці за жовтень 2023 р., Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2023 р. та наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 1054 від 02 травня 2023 року, в якому ТОВ Агрофірма "Хоружівка" визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Ураховуючи наведене та те, що прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за вказаними договорами купівлі-продажу триває вже понад два роки, відповідач повністю визнав суму основного боргу, але не погасив навіть частково, при цьому, більша частина неоплаченого товару була поставлена відповідачу до 24.02.2022 (в період з 02.06.2021 по 25.11.2021), тобто до введення в Україні воєнного стану та винесення вказаного наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №1054 від 02 травня 2023 року (лише остання партія товару на суму 6710,00 грн була поставлена 23.10.2022). З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновків про відсутність підстав для зменшення розміру пені на 80% та відповідно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про її зменшення.

Щодо стягнення з відповідача витрат на оплату наданих і отриманих правових послуг та додаткової винагороди (гонорару успіху), суд першої інстанції дослідивши надані докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм наданих адвокатом позивачеві послуг, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема з того, що відповідач не сплатив заборгованість у розмірі 101377,80 грн, що була визнана останнім в актах звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 25.05.2022 та за період з 01.01.2021 по 30.04.2023, з урахуванням поданих відповідачем заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та доводів стосовно їх неспівмірності, суд дійшов висновку, що дані докази підтверджують суму витрат на професійну правничу допомогу та додаткової винагороди (гонорару успіху), проте у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, дійшов висновків, що стягненню з відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14037,57 грн та додаткова винагорода (гонорару успіху) в сумі 14037,57 грн, а решту витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2,37 грн та додаткової винагороди (гонорару успіху) в сумі 2,37 грн суд поклав на позивача. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, суд вказав, що витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2146,84 грн підлягають стягненню з відповідача, а решту суму судового збору в розмірі 0,36 грн суд покладає на позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/4614/23 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" інфляційного збільшення боргу в сумі 27739,88 грн, 3% річних в сумі 6066,86 грн та пені в сумі 5191,15 грн, а також в частині покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" та стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14037,57 грн та додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 14037,57 грн; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Фізичної особи підприємця Коваль Алли Петрівни відмовити в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" інфляційного збільшення боргу, пені, 3 % річних, витрат на професійну правничу допомогу та додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху); витрати по оплаті судового збору розподілити відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що оскаржуване рішення в частині стягнення інфляційного збільшення боргу, пені, трьох процентів річних, витрат на оплату наданих і отриманих правових послуг, додаткової винагороди (гонорару успіху) та судового збору прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилаючись на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України вказав, що з 24.02.2022 включно боржник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а тому стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені з 24.02.2022 року, на думку апелянта, є необґрунтованим. ТОВ Агрофірма "Хоружівка" вказало, що є сільськогосподарським товаровиробником, з площею оброблюваних земель до 500 га, другу посівну проводить при умові повної відсутності форвардних програм та невизначеності про можливість реалізації урожаю через морську блокаду портів та блокаду Польщею транзитних шляхів збуту Товару через країни Європейського союзу; у товаристві працює 55 працівників, виробничі потужності розташовані в сільській місцевості (с. Хоружівка, Роменського району, Сумської області). Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 1054 від 02.05.2023 року ТОВ Агрофірма "Хоружівка" визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Користуючись всіма можливими способами захисту, передбаченими чинним законодавством, зокрема положеннями ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, ТОВ Агрофірма "Хоружівка" звернулося до суду з клопотанням про зменшення розміру неустойки на 80 %, що у разі визнання судом заяви обґрунтованою, є підставою для повної або часткової відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені. З приводу стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката, апелянт вказав, шо справа №922/4614/23 є малозначною та незначної складності, отже є необґрунтованими підставами для покладення на відповідача розрахованої та визначеної в акті вартості наданих послуг у розмірі 14039,94 грн, оскільки за підготовку і складання позовної заяви нараховано вартість за витрачені 9,35 людино-годин, що, враховуючи рівень складності справи, є необґрунтованим. Крім того, відповідач визнав позов в частині стягнення 101377,80 грн, натомість суд першої інстанції стягнув з відповідача 14039,94 грн витрат на оплату наданих і отриманих правових послуг та 14039,94 грн додаткової винагороди (гонорару успіху), разом 28079,88 грн, що є необґрунтованим та неспівмірним у відношенні до розміру спірних правовідносин. Також, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, однак суд першої інстанції не врахував це при розподілі судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2024, для розгляду зазначеної апеляційної скарги визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (вх. № 179 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/4614/23; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження - 15 днів з дня вручення даної ухвали; повідомлено учасників процесу, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/4614/23 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

19.02.2024 до суду апеляційної інстанції через систему Електронний суд від Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни у встановлений судом строк надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 2475), в якому позивач заперечує проти доводів апелянта, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка", а рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/4614/23 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив про обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, посилаючись на обставини того, що положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України поширюється не на всі грошові зобов`язання, а лише на кредитні та позикові правовідносини, що відповідає практиці Верховного Суду наведеної у постановах від 06 вересня 2023 року в справі №910/8349/22 та від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23. Водночас, предметом спору у цій господарській справі є стягнення заборгованості за договором поставки (договором купівлі-продажу). З приводу відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення заявленої до стягнення пені на 80%, позивач вказав, що розмір пені, яку суд першої інстанції стягнув з відповідача, складає 5,12 % від суми основної суми заборгованості і не перевищує розмір збитків позивача; ані в клопотанні про зменшення розміру пені, ані в апеляційній скарзі відповідач не зазначив жодного конкретного аргументу чи доводу, які б свідчили про винятковість спірних правовідносин, що дозволяють зменшити розмір неустойки; відповідач не погасив суму основного боргу навіть частково (в тому числі така бездіяльність продовжується і після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції); відповідач не пояснив і не довів об`єктивні причини, з яких ним не було вчасно і належним чином оплачено вартість поставленого товару; прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання триває вже понад два роки; ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді відповідач не навів жодного аргументу і не надав жодного доказу на підтвердження свого скрутного матеріального (фінансового) становища; відповідач не довів жодну підставу, з якою закон пов`язує можливість суду зменшити заявлений до стягнення розмір пені, а тому суд першої інстанції цілком правомірно і обґрунтовано відмовив у задоволенні відповідного клопотання відповідача. З приводу розподілу судом першої інстанції витрат на правничу допомогу адвоката, позивач зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що позивач надав докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до Господарського суду Харківської області разом із поданням позовної заяви; зазначено кількість витраченого часу стосовно кожної наданої послуги та її вартість, що спростовує доводи скаржника стосовно необґрунтованості витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, як і доводи стосовно недобросовісної поведінки позивача; узгоджена вартість послуг Адвокатського об`єднання, зокрема, у розмірі від 1500 грн за годину фактично наданих послуг по господарським справам, відповідає рекомендаціям наведених у рішенні Ради адвокатів Харківської області №13/1/17 від 21.07.2021; доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Крім того, стягнута додаткова винагорода (гонорар успіху) на суму 14037,57 відповідає 10 відсоткам від суми (позитивного результату), яку отримає позивач в результаті часткового задоволення її позовної заяви, а отже відповідає критерію розумності та є співмірною із ціною позову та значенням справи.

У цьому відзиві позивач також просив вирішити питання про розподіл судових витрат у справі на стадії апеляційного перегляду після спливу п`яти днів з моменту ухвалення апеляційним господарським судом судового рішення у справі та після подання позивачем доказів на підтвердження відповідних судових витрат у строки, визначені ч. 8 ст. 129 ГПК України. Повідомив суд апеляційної інстанції, що орієнтовний розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката (Адвокатського об`єднання) та таких, що будуть понесені позивачем під час апеляційного перегляду справи складає 7000,00 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.03.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (вх. № 179 Х/2) задоволено частково; рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/4614/23 змінено; викладено абзац 5 та 6 резолютивної частини рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/4614/23 у такій редакції: «Судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 1073,42 грн, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7018,79 грн та додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 7018,78 грн покласти на відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (61045, м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, кв. 202, ідентифікаційний код 30133681). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (61045, м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, кв. 202, ідентифікаційний код 30133681) на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073,42 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7018,79 грн та додаткову винагороду Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 7018,78 грн.».

05.03.2024 позивач через систему "Електронний суд" подав заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 3337), в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 7500,00 грн.

25.03.2024 у відповідності до пункту 5.4 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Східному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням Зборів суддів Східного апеляційного господарського суду № 3 від 15 лютого 2019 (зі змінами та доповненнями) заява передана судді-доповідачу після виходу з відпустки.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2024, у зв`язку із відпусткою судді Крестьянінова О.О., для розгляду зазначеної заяви визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 прийнято до розгляду заяву Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни про прийняття додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу; повідомлено учасників справи, що розгляд заяви відбудеться в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" надати суду письмові пояснення або заперечення з приводу вимог, викладених у заяві Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни.

За змістом частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Виходячи із зазначених правових норм, розгляд заяви про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав заперечень на заяву Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд заяви щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (ухвали суду апеляційної інстанції від 25.03.2024) до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка", сформованою в програмі Діловодство спеціалізованого суду, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд заяви позивача.

Вирішуючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в межах вказаної справи, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

У частині третій статті 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, у відзиві на апеляційну скаргу зазначено попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу та заявлено клопотання про надання доказів понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції протягом п`яти днів після ухвалення Східним апеляційним господарським судом судового рішення у справі за правилами ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідні докази із заявою надіслані 05.03.2024 через систему "Електронний суд" на адресу суду апеляційної інстанції та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка", після ухвалення постанови від 01.03.2024 у цій справі. Зазначене підтверджується квитанцією № 690718 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача (відповідача у справі).

Отже, представник позивача дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та подання відповідних доказів.

У цій справі судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи: копію договору про надання професійної правової (правничої) допомоги від 19.10.2023 № 118/01/19-10/2023/МСП, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Коваль Аллою Петрівною та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ"; договір про надання правової (правничої) допомоги (приєднання до договору про надання професійної правничої допомоги) від 19.10.2023, укладений між адвокатом Мамай Артуром Сергійовичем та Фізичною особою-підприємцем Коваль Аллою Петрівною про приєднання до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги № 118/01/19-10/2023/МСП від 19 жовтня 2023 року, який укладений клієнтом з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ" (далі за текстом - основний договір); ордер від 17.02.2024 серія ВМ №1046570, виданий АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ" адвокату Мамай Артуру Сергійовичу; завдання (калькуляція-рахунок) № 2 від 09.02.2023 до договору № 118/01/19-10/2023/МСП про надання професійної правової (правничої) допомоги; звіт (акт) № 2 від 03.03.2024 наданих правничих (правових) послуг до договору № 118/01/19-10/2023/МСП про надання професійної правової (правничої) допомоги; копія рахунку на оплату № 18 від 03.03.2024 на суму 7500,00 грн.

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Так, 19.10.2023 між позивачем (клієнт) та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯ АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ "МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ" укладений договір № 118/01/19-10/2023/МСП про надання професійної правової (правничої) допомоги, згідно з пунктом 1.1 якого за договором про надання правової (правничої) допомоги (далі - договір) одна сторона (АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ) зобов`язується виключно за завданням другої сторони (клієнта) надати правову допомогу щодо представництва та захисту інтересів клієнта, іншої правової допомоги та послуг, які визначаються у завданні, а клієнт зобов`язується оплатити АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ зазначену послугу, в порядку та на умовах, визначених цим договором та/або завданням.

Згідно з пунктом 1.2 договору вибір клієнтом адвоката Адвокатського об`єднання здійснюється шляхом укладання додаткового договору про приєднання до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги між адвокатом АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ та клієнтом з урахуванням побажань клієнта та/або спеціалізації адвоката у відповідній галузі права та з метою виконання принципів компетентності та добросовісності на стадії прийняття адвокатом доручення клієнта. Договір по надання правової (правничої) допомоги, укладений клієнтом з адвокатом АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ є договором приєднання до даного договору. Адвокат АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ та клієнт, що уклали договір про надання правової (правничої) допомоги, який є договором приєднання до даного договору, керуються умовами даного договору з урахуванням умов договору про приєднання та завдання, що узгоджені сторонами договірних правовідносин, які є невід`ємними частинами даного договору.

Згідно з пунктом 1.3 договору клієнт доручає та оплачує послуги, гонорар успіху, витрати, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ, в тому числі через адвоката, бере на себе зобов`язання здійснювати дії, визначені в узгодженому сторонами - завданні.

Приймання клієнтом результатів виконання цього договору АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ оформлюється звітом (актом) про виконання договору та/або доручення клієнта. Підписання або отримання в розумінні п. 3.4 цього договору звіту (акту) про виконання договору та/або переданням клієнту оригіналів відповідних документів є підтвердженням відсутності претензій з його клієнта боку (п.п. 3.4, 3.5 договору).

Відповідно до пункту 6.1 договору за надання правової допомоги клієнт (замовник) здійснює оплату послуг адвокатського об`єднання, зокрема по господарським справам від 1500 грн за одну годину фактично наданих послуг.

За загальним правилом, якщо інше не передбачено сторонами в узгодженому завданні, у разі досягнення адвокатським об`єднанням позитивного або частково позитивного результату на користь клієнта, клієнт зобов`язаний в порядку та строки, визначені в п.п. 6.3.-6.5. цього договору, сплатити на користь адвокатського об`єднання додатковий гонорар успіху в розмірі 10% від суми (розміру) майнової вигоди, яку отримав клієнт в результаті надання йому адвокатським об`єднанням правових послуг.

Оплата послуг, гонорару успіху, фактичних витрат здійснюється згідно із узгодженим сторонами завданням, яке є додатком до цього договору, в безготівковій формі, згідно з договором, у триденний строк після підписання завдання та/або виставлення відповідного рахунку.

19.10.2023 між адвокатом Мамай Артуром Сергійовичем та позивачем (клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (приєднання до договору про надання професійної правничої допомоги), за умовами пункту 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується в узгоджені сторонами у завданні до основного договору строки та порядку надавати клієнту правову допомогу щодо захисту інтересів клієнта, представництва інтересів клієнта з усіма належними для того повноваженнями, зокрема у господарських судах/апеляційних господарських судах по всіх категоріях справ з усіма правами, які надано законом, у тому числі позивачу.

Згідно з пунктом 3.1 цього договору вартість послуг адвоката відповідно до цього договору визначається основним договором.

Як вбачається з доданих до заяви матеріалів, відповідно до Завдання (калькуляція-рахунок) №2 від 09.02.2024 до договору № 118/01/19-10/2023/МСП від 19.10.2023 про надання професійної правової (правничої) допомоги (додаток №2 до договору) сторонами узгоджено належні до вчинення адвокатські послуги, кількість часу, необхідного для виконання доручення (надання таких послуг), а також їх вартість; визначено, що попередньо визначена (орієнтовна) величина загальної вартості виконання узгодженого обсягу доручення від семи тисяч п`ятисот гривень 00 коп.

В подальшому, між АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯ АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ "МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ" та позивачем (клієнтом) складений звіт (акт) № 2 наданих правничих (правових) послуг від 03.03.2024 до договору №118/01/19-10/2023 МСП від 19.10.2023 на суму 7500,00 грн.

Згідно вказаного звіту (акту) № 2 від 03.03.2024, позивачу були надані наступні послуги на загальну суму 7500,00 грн:

- додаткове інтерв`ювання клієнта, надання юридичних консультацій і роз`яснень з правових питань щодо підстав та порядку перегляду справи № 922/4614/23 в апеляційному порядку; надання роз`яснень щодо меж апеляційного перегляду справи (кількість витраченого часу на надання послуги: 0,5 людино-годин; загальна вартість послуги: 750 грн);

- вивчення та детальний правовий аналіз оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023у справі № 922/4614/23; апеляційної скарги відповідача на зазначене судове рішення; дослідження питання дотримання відповідачем вимог щодо форми та змісту поданої апеляційної скарги, відповідності викладених в ній доводів фактичним обставинам справи та відповідним їм доказам, що містяться в матеріалах справи, проведення іншої аналітичної роботи з метою підготовки та складення відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача (кількість витраченого часу на надання послуги: 0,5 людино-годин; загальна вартість послуги: 750 грн);

- пошук та фактичне застосування до спірних правовідносин сторін прецедентної судової практики (правових позицій) Великої Палати Верховного Суду та Касаційних судів у складі Верховного Суду, на підставі яких може бути розглянутий і вирішений між сторонами спір під час перегляду справи № 922/4614/23 в апеляційному порядку; підготовка, складення і подання до Східного апеляційного господарського суду відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/4614/23, за яким належним чином обґрунтовано і вмотивовано, в чому саме конкретно полягає незаконність та/або необґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача і, навпаки, законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, описано невідповідність висновків відповідача дійсним правовідносинам сторін та фактичним обставинам справи. Також детально описано та обґрунтовано фактичні обставини справи, вмотивовано підстави заявлених вимог відзиву позивача, заявлено вимогу про розподіл понесених позивачем судових витрат у справі; підготовка та оформлення письмових матеріалів, що додаються до відзиву на апеляційну скаргу, оформлення копій доданих письмових матеріалів у відповідності до вимог пункту 5.27 «Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 за № 55, та пунктів 70-72 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55; направлення відзиву особам, які приймають участь у справі, та подання їх до Східного апеляційного господарського суду (з використанням функціоналу Електронного суду, ЄСІТС) (кількість витраченого часу на надання послуги: 4 людино-години; загальна вартість послуги: 6000 грн).

Отже, у зазначеному акті зазначено кількість витраченого часу стосовно кожної наданої послуги та її вартість.

Обсяг зазначених у звіті (акті) № 2 наданих правничих (правових) послуг від 03.03.2024 за договором №118/01/19-10/2023 МСП від 19.10.2023 узгоджується, підтверджується і відповідає наявним в матеріалах справи процесуальним документам.

Вказані обставини свідчать про документальне підтвердження надання АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯ АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ "МАМАЙ, САМІЛИК ТА ПАРТНЕРИ" позивачу правової допомоги в межах господарської справи №922/4614/23 в суді апеляційної інстанції.

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 126 ГПК України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково, - керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Системний аналіз норм Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), дає підстави дійти висновку про те, що вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною, із застосуванням критеріїв, визначених у статті 126 та частинах 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування / заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд і ухвалює рішення в цій частині.

У пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 ГПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 Господарського процесуального кодексу України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Такі висновки викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 22.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Судова колегія зазначає, що згідно з наявною у матеріалах справи довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду, яка сформована у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", ухвала Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 про розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни про прийняття додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" до його електронного кабінету та доставлена останньому 25.03.2024 о 16:26.

Проте, на час ухвалення цієї постанови від ТОВ Агрофірма "Хоружівка" клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених Фізичною особою-підприємцем Коваль Аллою Петрівною витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із апеляційним розглядом справи № 922/4614/23, не надходило.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, ТОВ Агрофірма "Хоружівка" до справи не надало.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені Фізичною особою-підприємцем Коваль Аллою Петрівною витрати на правову допомогу відповідають встановленим критеріям та є підтвердженими.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19), відповідно до якої судові витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Оскільки апеляційна скарга відповідача в частині розгляду справи по суті Східним апеляційним господарським судом була залишена без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції було змінено лише в частині розподілу судових витрат, тобто фактично ухвалено судове рішення на користь позивача, то за правилами статті 129 ГПК України витрати позивача на правову допомогу під час перегляду справи в апеляційному порядку мають бути покладені на відповідача.

За таких обставин, зважаючи на відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ Агрофірма "Хоружівка" на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у заявленій сумі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни про прийняття додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (61045, м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, кв. 202, ідентифікаційний код 30133681) на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 7500,00 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено 03.04.2024.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.А. Пуль

Суддя О.В. Шевель