ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Черкаси справа № 925/1535/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Шевченко О.В. - адвокат за ордером;

від відповідача: Вронський О.О. - адвокат за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (с. Попівка, Великописарівський район, Сумська область) до приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" (м. Жашків, Черкаська область) про стягнення 1 844 854,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 1 844 854,00 грн. з яких: 1 812 234,00 грн. основна заборгованість (повернення передоплати) та 32 620,00 грн. 3 % річних на підставі договору поставки №ТР87 від 08.02.2022, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

В ході розгляду справи представник позивача підтримав у повному обсязі позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, через безпідставність та необґрунтованість, з огляду на належне виконання зобов`язання, про що надав суду відзив на позов (а.с. 73-82, том 1) .

У відповідності до ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи і заперечення представників сторін, які були надані ними під час розгляду справи та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається та сторонами визнається, що 08.02.2022 року між приватним акціонерним товариством "Украгро НПК" та товариством з обмеженою відповідальністю "Україна" було укладено договір поставки № ТР87 (а.с.13-14, том1), у відповідності до якого постачальник зобов`язується поставити в обумовлені договором строки покупцеві, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар, а саме аміачну селітру в кількості 68,000 тон на загальну суму 1 812 234,00 грн., а покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар ( п. 11., 1.2. договору).

Загальна вартість товару за договором складає 1 510 195,00 грн., ПДВ (20 %) 302 039,00 грн., разом 1 812 234,00 грн., +/- 10 % в залежності від кількості фактично поставленого товару ( п. 2.1. договору).

Поставка товару за цим договором здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення оплачено до ) - станція Камиш-Зоря код станції 462405, залізниця ПриднЗ, за наступними реквізитами:одержувач: Приватне акціонерне товариство "Украгро НПК", , адреса одержувача: 19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул. Промислова, 1, код на залізниці:3463 ( п. 3.1. договору).

Поставка товару здійснюється повністю чи окремими партіями за вибором постачальника протягом 60 (шістдесяти) днів із дня повної оплати Товару. Постачальник самостійно визначає дату поставки кожної окремої партії товару в межах періоду поставки. Партія товару повинна бути кратна технічній нормі завантаження вагону, цистерни або контейнеру (п. 3.3. договору).

Пунктом 4.1. передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах повної попередньої оплати. Товар, що підлягає поставці, повинен бути повністю оплачений протягом 3 (трьох) днів із дати укладання цього договору.

За правовою природою сторонами було укладено договір поставки, що відповідає ст. 712 ГПК України.

Даною нормою передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються положення ЦК України про купівлю-продаж, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату № ТР87 від 08.02.2022 (а.с. 15) із посиланням на Договір між сторонами з цими ж реквізитами, на загальну суму 1 812 234, 00 грн. за аміачну селітру.

Із посиланням на вказаний рахунок Позивачем, як Покупцем, було виконано умови Договору та здійснено передоплату за селітру у розмірі 100%, що підтверджується платіжними інструкціями:

- № 4155 від 08.02.2022 року на суму 1 439 127, 00 грн. (а.с. 16);

- №5088 від 08.02.2022 року на суму 106 602, 00 грн. (а.с. 17);

- №4156 від 09.02.2022 року на суму 266 505, 00 грн. (а.с. 18);

Також на підтвердження перерахованих відповідачу коштів позивачем надано банківські виписки з AT ПРОКРЕДИТ БАНК на суми 1 439 127, 00 грн. та на суму 266 505, 00 гривень (а.с. 19,том 1) та з AT КБ ПРИВАТБАНК на суму 106 602, 00 грн. (а.с. 20, том 1).

Загальна сума сплати складає 1 812 234 грн.

Отримання цих коштів від відповідача позивач не заперечує.

Позивач доводить, що він виконав умов договору щодо здійснення передоплати в повному обсязі, однак відповідачем товар у визначенні договором строки не був поставлений і передоплата не була повернута.

У зв`язку з чим позивач звернувся 27.02.2023 до відповідача із претензією щодо повернення грошових коштів, пославшись на триваючі відносини між сторонами за кількома договорами, в т.ч. № ТР87 від 08.02.22 і на їх виконання (а.с. 21, том 1).

Відповідачем направлено на адресу позивача відповідь № 286 від 03.03.2023 (а.с. 22, том 1) в якому зазначено, що, зокрема, поставку товару по Договору № ТР87 від 08.02.2022 року ПАТ "Украгро НПК" вважає виконаною, оскільки товар було доставлено до пункту призначення вагоном № 54038237.

На адресу Відповідача були направленні ще два Листа-вимоги позивача про повернення передоплати, в тому числі за договором поставки №ТР87 від 08.02.2022 року на загальну суму 1 812 234, 00 грн., а саме:

- лист - вимога №2 від 22.03.2023 року ( а.с. 23-24, том 1);

- лист - вимога № 3 від 03.04.2023 року 9 а.с. 27-29, том 1);

За вище зазначеними листами-вимогами передоплата позивачу була повернута за іншими договорами поставки на суму 5 324 400, 00 гривень, в той час як за договором поставки № ТР87 від 08.02.2022 відповідач передоплату не повернув, бо вважає цю поставку виконаною.

Оскільки спір не було врегульовано, то позивачем на адресу відповідача було направлено лист-запит № 75 від 20.06.2023 (а.с. 31, том 1), де ТОВ «Україна» на підтвердження факту поставки товару, попросило надати відповідача ПАТ «Украгро НПК», наступні документи:

- Видаткова накладна на поставку товару;

- Довіреність (доручення) на представника ТОВ «Україна» на отримання товару;

- Товарно-транспортна накладна на доставку товару;

- Акт приймання-передачі товару (за наявності);

- інші документи, які свідчили б про факт отримання товару ТОВ «України» за Договором поставки №ТР87.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 73, том 1) вказує, що ним повністю виконано умови поставки по договору № ТР87 від 08.02.2022 та в якості доказу поставки товару (аміачна селітра) надав накладну з відомостями про перевезення товару (а.с. 78, том 1).

Позивачем заперечено проти накладної, яку відповідач надав суду в якості доказу поставки товару, оскільки вона складена на перевезення та отримання товару між самим же відповідачем, як відправником та одержувачем

вантажу. Залізнична станція доставки товару Камиш-Зоря.

Позивач наполягає, що ним не було отримано оплачений товар і видаткова накладна про це ТОВ "Україна" не підписувалася.

За умовами договору поставки № ТР87 від 08.02.2022 між сторонами (а.с. 13) :

- Постачальник-відповідач повинен поставити Позивачу-покупцю товар (п. 1.1.).

- поставка товару за цим Договором здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення оплачено до ) - станція Камиш-Зоря код станції 462405, залізниця ПриднЗ за наступними реквізитами: одержувач Приватне акціонерне товариство "УкрАгро НПК" код 31961067 (п. 3.1.);

- обов`язок постачальника поставити товар вважається виконаним з моменту передачі товару першому перевізнику (п. 3.2.)

- поставка товару здійснюється повністю чи окремими партіями за вибором постачальника протягом 60 днів з дня повної оплати Товару ( п. 3.3).

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За даними накладної про перевезення товару (а.с. 78), яку надав відповідач як доказ належного виконання ним умов договору між сторонами № ТР87 від 08.02.2022 (а.с. 13) відправником та одержувачем товару вказано одну і ту саму особу - відповідача у справі ПрАТ "Украгро НПК" (код 31961067) - графа 1 та 2. У графі 15 накладної власником вантажу вказано ТОВ "Україна".

Суд не погоджується із доводами відповідача про те, що відомості у цій накладній свідчать про виконання зобов`язання відповідача перед позивачем за Договором, виходячи з наступного:

- предмет договору складає зобов`язання відповідача поставити позивачу передбачений договором товар.

- умови розділу 3 Договору про те, що поставка товару залізничним транспортом здійснюється на адресу самого ж відповідача (п. 3.1) не замінює зобов`язання з п. 1.1. Договору про поставку саме на користь позивача.

- виконання п. 3.2. договору може вважатися належним виконанням умов Договору, якщо товар передається першому перевізнику для доставки його саме позивачу, а не відповідачу.

Суд при цьому виходить з того, що частина 1,2 ст. 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

За правилами ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Отже, виходячи з умов Договору між сторонами про його предмет та з вказаних положень чинного законодавства, належним виконанням зобов`язання відповідача по поставці товару є не перевезення товару відповідачем самому собі, а фактична передача товару позивачу за належними первинними документами.

Ухвалою від 22.01.2024 суд витребовував у сторін та ТОВ "Ніка Транс Логістика" (оформлювач логістики перевезення - п. 13 накладної а.с. 78) додаткові докази. На виконання вимог ухвали надійшли відповіді від АТ "Укрзалізниця" та ТОВ "Хім-Трейд", які приєднано до справи разом із копіями адвокатських запитів позивача і копії всіх договорів між сторонами, на які є посилання у документах в справі.

Від ТОВ "Ніка Транс Логістика" відповідь у вигляді письмових пояснень надійшла 09.02.2024.

Вказаними особами не надано належних і допустимих доказів, що товар за договором поставки ТР87 від 08.02.2022 було передано безпосередньо позивачу у справі.

Згідно положень ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

За усталеною практикою оформлення господарських відносин в Україні, суб`єкти господарської діяльності зазвичай послуговуються бланками видаткових накладних для оформлення факту приймання-передачі товарів.

Позивач заперечив оформлення між сторонами видаткової накладної (а.с. 192) на отримання оплаченого товару за Договором поставки № ТР 87 від 08.02.2022 року, копію якої надано в справу відповідачем із письмовими поясненнями від 09.02.2024 (а.с. 179).

В ході розгляду справи представник відповідача в засіданні надав сканкопію цієї накладної (а.с. 7 том 2), оформлення якої з боку позивача представник ТОВ "Україна" не визнає.

Оригінал даної видаткової накладної суду не було подано.

За правилами ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оскільки позивач заперечує оформлення цієї видаткової накладної, а на підтвердження фактичної передачі товару відсутні додаткові докази його подальшого перевезення відповідачем на користь позивача зі станції Камиш-Зоря, то суд ставить під сумнів відповідність копії видаткової накладної її оригіналу, який не було надано суду для огляду.

Тому видаткову накладну № ТР157 від 15.02.2022 (а.с. 7 том 2) суд не бере до уваги.

Отже в справі немає належних і допустимих доказів виконання відповідачем власних зобов`язань з поставки товару на виконання договору поставки № ТР87 від 08.02.2022 між сторонами.

Строк виконання зобов`язання з поставки товару (60 днів після його оплати) на час вирішення спору для відповідача вже таким, що настав.

За правилами 2. ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача сплачені 1 812 234,00 грн. коштів попередньої оплати, що є альтернативним правом позивача згідно чинного ЦК України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України передбачено, що виконувати господарські зобов`язання його сторонами слід належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки відповідач добровільно суму передоплати за товар не повернув, то з нього на користь позивача слід примусово стягнути 1 812 234,00 грн. вартості непоставленого товару.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 32 620,00 грн. як 3% річних за прострочення повернення передоплати за товар.

Дані вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

Частиною 2 статті 625 ЦК України, передбачено що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат Позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або законом.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) з посиланням на таке обґрунтування :

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про

зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З урахуванням дати повної сплати позивачем на користь відповідача 1 812 234,00 грн. 09.02.2022 (а.с. 16-20) останнім днем поставки за Договором було завершення 60 денного терміну - 11 квітня 2022 року. Суд вже обґрунтував, що товар у цей строк Відповідачем поставлений не був.

Вимогу про повернення спірних коштів передоплати відповідачу було направлено 03.04.2023 (а.с. 27), яка отримана відповідачем 05.04.2023 року.

За період з 06 квітня 2023 по 10 листопада 2023 Позивач нарахував відповідачу 32620,00 грн. як 3% річних.

Розрахунок є вірним та відповідає обставинам взаємовідносин сторін.

Ці кошти відповідачем позивачу не сплачені, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 32620,00 грн. як 3% річних за прострочення повернення передоплати по договору між сторонами.

Отже позов підлягає до повного задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України при задоволенні позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 27 672,81 грн. на відшкодування сплаченого судового збору повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" (код 31961067, м. Жашків, Черкаська область, вул. Промислова, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (код 03749037, с. Попівка, Великописарівський район, Сумська область, вул. Вищепанової, 79) - 1 812 234,00 грн. основного боргу, 32 620,00 грн. 3 % річних на підставі договору поставки №ТР87 від 08.02.2022 та 27 672,81 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2024 року

Суддя Н.М. Спаських