ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4828/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Іванова О.Г.

суддів: Верхогляд Т.А., Мороза В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2023 (повне рішення складено 22.12.2023, суддя Фещенко Ю.В.) у справі №904/4828/23

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до Фізичної особи - підприємця Марченко Галини Миколаївни (м. Кривий Ріг Дніпропетровська області)

про стягнення заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 129 967 грн. 30 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни заборгованість за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 129 967 грн. 30 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 123 345 грн. 54 коп. - основний борг;

- 40 грн. 34 коп. - заборгованість з абонентського обслуговування;

- 2 153 грн. 38 коп. - пеня;

- 2 658 грн. 14 коп. - інфляційні втрати;

- 1 769 грн. 90 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у період з листопада 2022 року по березень 2023 року послуги з постачання теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 123 345 грн. 54 коп., а також заборгованість з абонентського обслуговування у розмірі 40 грн. 34 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 45 типового договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 02.01.2023 по 24.08.2023 в сумі 2 153 грн. 38 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня по серпень 2023 року в сумі 2 658 грн. 14 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 02.01.2023 по 24.08.2023 у сумі 1 769 грн. 90 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2023 позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Марченко Галини Миколаївни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль 40 грн. 34 коп. - плати за абонентське обслуговування, 00 грн. 83 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду у відмовленій частині, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати у відмовленій частині вимог, ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі йдеться про те, що:

- з огляду на відсутність відомостей про опалювальну площу нежитлового приміщення, нарахування за надану послугу з постачання теплової енергії здійснювалося на загальну площу об`єкта нерухомого майна, зазначену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на 406,5 кв.м. Висновок, про те, що приміщення не було обладнане системою центрального опалення суперечить доказам наявним в матеріалах справи, фактам, вказаним в цьому ж оскаржуваному рішенні та позиції Відповідача, який зазначає, що в частині нежитлового приміщення система центрального опалення присутня;

- відсутні докази дотримання Відповідачем порядку відключення окремих житлових будинків від мереж: централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання відключення частини нежитлового приміщення від мереж централізованого теплопостачання;

- підведення централізованого опалення до житлового будинку свідчить про виконання послуг AT «Криворізька теплоцентраль»;

- відповідач визнав, що отримував послугу з постачання теплової енергії в іншому обсязі, ніж заявлено в позовній вимозі, і позивач вважає, що таким чином фактично частково визнав позовні вимоги - постачання теплової енергії в частину приміщення площею 119,8 м2.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм права, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі АТ «Криворізька теплоцентраль» вважає такими, що не свідчать про наявність підстав для скасування вказаного судового рішення та зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів.

Також від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просить прийняти додаткові докази, а саме розрахунок заборгованості, який містить інформацію про кількість спожитої теплової енергії згідно показників приладу обліку будинку, загальну площу будинку, площі житлових та нежитлових приміщень, кількість теплової енергії, що припадає на загальнобудинкові потреби опалення будинку, відомості про тариф, коригування та коефіцієнти, суми нараховані до сплати.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, як і прийняттю нові докази у справі, з огляду на вимоги ч.3 ст.269 ГПК України, відповідно до якої докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому за ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, вказані докази взагалі не були предметом розгляду суду першої інстанції, при цьому, апелянт жодним чином не обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції; подання відповідних доказів залежало виключно від дій позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Мороз В.Ф.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 22.01.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/4828/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

24.01.2024 матеріали справи №904/4828/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2023 у справі №904/4828/23; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи; сторонам наданий строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" передані об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

11.11.2013 Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальною організацією) та Фізичною особою-підприємцем Марченко Г.М. укладено договір купівлі продажу теплової енергії №900. Дислокація об`єктів - Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143.

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль".

У зв`язку з проведенням державної реєстрації змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Фізична особа - підприємець Марченко Галина Миколаївна з 06.06.2012 є власником нежитлового приміщення загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266791100 від 21.07.2021.

Вказане право власності відповідачем набуто на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі № 2/413/1796/2012-413/1564/12.

Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі №2/413/1796/2012-413/1564/12 вирішено визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності, після реконструкції, на вбудовано-прибудоване в перший поверх житлового будинку нежитлове приміщення, розміром 29,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та який зазначений у документації Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", як літера "А-9" загальною площею - 435,8 кв. м., а саме:

1) приміщення 247,6 кв. м, 2) приміщення - 10,8 кв. м, 3) коридор - 20,2 кв. м, 4) вбиральня - 4,7 кв. м, 5) приміщення - 3,9 кв. м, 6) приміщення - 4,9 кв. м, 7) коридор - 3,3 кв. м, 8) коридор - 9 кв. м, 9) приміщення - 12,6 кв. м, 10) приміщення - 8,4 кв. м, 11) вбиральня - 1 кв. м, 12) коридор - 4,1 кв. м, 13) умивальник 2,5 кв. м, 14) коридор - 4,2 кв. м, 15) кладова - 1,1 кв. м, 16) коридор - 2,9 кв. м, 17) коридор - 4,2 кв. м, 18) умивальник - 2,5 кв. м, 19) вбиральня - 1 кв. м, 20) приміщення - 17,4 кв. м, 21) приміщення - 8,7 кв. м, 22) приміщення - 3,9 кв. м., 23) вбиральня - 2,3 кв. м., 24) приміщення - 44,4 кв. м., І) тамбур - 5,2 кв. м, ІІ) лоджія - 1,8 кв. м, ІІІ) тамбур - 3,2 кв. м. (а.с.93-95).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" до ДП "Криворізька теплоцентраль" передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (нове найменування Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. З 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку № 41 по мікрорайону 5-й Зарічний є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

Згідно з приписами статей 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005 № 2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

За статтею 1 цього Закону теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно з частинами 1-4 статті 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3)виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (стаття 1, частина 2 статті 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (стаття 1 Закону).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У офіційному виданні "Голос України" № 231 від 09.12.2017 був опублікований Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі - Закон).

Відповідно до пункту 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 01.05.2019, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до змісту положень статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В частині 1 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019, №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії та частини 1 статті 25 цього Закону, теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з абзацом 3 пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021 Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 р., викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Пунктом 13 цих Правил визначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 4 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 5 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від співвласників багатоквартирного будинку 41 м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомляв позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та заперечень або протоколу розбіжностей до нього не отримав.

Отже, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, будинок 41, приміщення 143. між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою-підприємцем Марченко Галиною Миколаївною є укладеним з 01.11.2021.

01.11.2021 Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою - підприємцем Марченко Галиною Миколаївною фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір, а.с.21-24), відповідно до пункту 5 якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.

Відповідно до пункту 30 вказаного договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується, виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про які розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з умовами пункту 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У підпункті 3 пункту 41 договору зазначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У пунктах 51, 52 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

У будинку № 41, мікрорайон 5-й Зарічний у місті Кривий Ріг встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується Актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 08.10.2021 (а.с.30).

Як убачається з матеріалів справи, рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 760 від 28.09.2022 та № 338 від 22.03.2023 визначено початок та закінчення опалювального сезону 2022/2023, відповідно (а.с.28-29).

На підтвердження факту споживання у період з листопада 2022 року по березень 2023 року теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143 позивач надав Інформацію щодо житлового будинку та нежитлового приміщення споживача, а також позивач зазначив, що загальна площа нежитлового приміщення Фізичної особи - підприємця Марченко Галини Миколаївни відповідно до договору 900/жб/2 від 01.11.2021 (що попередньо був укладений між сторонами) за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143 складає 406,5 кв.м. (відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20), а також Акти № 499 від 08.11.2022 та № 65 від 23.03.2023, якими зафіксовано факт подачі теплоносія та припинення подачі теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143 (а.с.26-27).

Як зазначає позивач, у період з листопада 2022 року по березень 2023 року позивачем щомісяця складались та надсилались для підписання відповідачу Акти передачі-прийняття теплової енергії, а саме:

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 27187 від 30.11.2022 на суму 15 827 грн. 01 коп. (а.с. 34);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 32234 від 31.12.2022 на суму 28 332 грн. 58 коп. (а.с. 38);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1885 від 31.01.2023 на суму 30 684 грн. 06 коп. (а.с. 42);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 5547 від 28.02.2023 на суму 34 478 грн. 48 коп. (а.с. 46);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 8163 від 31.03.2023 на суму 14 063 грн. 75 коп. (а.с. 50).

Загальна вартість теплової енергії за вказаними вище Актами складає 123 345 грн. 54 коп. Загальна сума плати за абонентське обслуговування за спірний період становить 40 грн. 34 коп. Однак вказані Акти відповідачем підписані не були.

Крім того, в оплату спожитої в період з листопада 2022 року по березень 2023 року теплової енергії відповідачу щомісяця виставлялись рахунки на оплату, а саме:

- рахунок-фактура № 27187 від 30.11.2022 на суму 15 827 грн. 01 коп. (а.с. 35);

- рахунок-фактура № 32234 від 31.12.2022 на суму 28 332 грн. 58 коп. (а.с. 39);

- рахунок-фактура № 1885 від 31.01.2023 на суму 30 684 грн. 06 коп. (а.с. 43);

- рахунок-фактура № 5547 від 28.02.2023 на суму 34 478 грн. 48 коп. (а.с. 47);

- рахунок-фактура № 8163 від 31.03.2023 на суму 14 063 грн. 75 коп. (а.с. 51).

Вказані рахунки надсилались відповідачу супровідними листами (наявні в матеріалах справи), разом з Актами.

Доказів оплати вказаних рахунків матеріали справи не містять.

Позивач посилається на порушенням відповідачем зобов`язань за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у період з листопада 2022 року по березень 2023 року послуги з постачання теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 123 345 грн. 54 коп., а також заборгованість з абонентського обслуговування у розмірі 40 грн. 34 коп.

Також за прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 45 типового договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 02.01.2023 по 24.08.2023 в сумі 2 153 грн. 38 коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня по серпень 2023 року в сумі 2 658 грн. 14 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 02.01.2023 по 24.08.2023 у сумі 1 769 грн. 90 коп.

Несплата відповідачем вказаних вище сум стала підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 40 грн. 34 коп. плати за абонентське обслуговування визнаються судом обґрунтованими, підтвердженими належними доказами; правомірність вимог щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 123 345 грн. 54 коп. позивачем не доведено належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 2 153 грн. 38 коп. пені, 2 658 грн. 14 коп. інфляційних втрат та 1 769 грн. 90 коп. 3% річних також не підлягають задоволенню, як такі, що є похідними вимогами від основної вимоги.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами ст. 275 ГК України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У п. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" зазначено, що серед основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать послуги з постачання теплової енергії.

Частинами 1 та 2 ст.12 даного Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

В частині 1 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021 Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 , викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до пункту 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 4 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 5 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від співвласників багатоквартирного будинку №41 м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомляв позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та заперечень або протоколу розбіжностей до нього не отримав.

Отже, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою-підприємцем Марченко Галиною Миколаївною є укладеним з 01.11.2021.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги, оскільки від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався), та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) належать до комунальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09.11.2017 передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

У той же час, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Разом із цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів".

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту закріплені в частині першій статті 526 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення укладеного сторонами договору визначено, що споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).

Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитої ним теплової енергії та плати за абонентське обслуговування є такими, що настали.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи встановлений судом факт існування обов`язку відповідача вносити плату за абонентське обслуговування, а також встановлений судом факт надання позивачем послуг з теплопостачання за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, в період з листопада 2022 року по березень 2023 року, а також підтвердження відповідачем факту отримання рахунків на оплату, в тому числі плати за абонентське обслуговування у спірний період, відповідно, настання строку їх оплати, вимоги позивача в частині стягнення 40 грн. 34 коп. плати за абонентське обслуговування є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що правильно стягнуті господарським судом.

Позивачем було здійснено розрахунок спожитої Фізичною особою - підприємцем Марченко Галиною Миколаївною у нежитловому приміщенні загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, теплової енергії у період з листопада 2022 року по березень 2023 року на загальну суму 123345,54 грн. Розрахунок здійснено, виходячи з загальної площі вказаного нежитлового приміщення - 406,5 кв.м.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що нарахування обсягів поставленої теплової енергії здійнено виходячи з даних щодо загальної площі об`єкта нерухомості.

Щодо цього, то суд зазначає наступне.

Відповідач звертався до позивача із заявою від 23.12.2021, в якій просив виконати комісійне обстеження приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, прим. 143, з метою визначення величини опалювальної площі. В подальшому, допустив представників позивача для обстеження нежитлового приміщення, отже, відповідачем були вчинені всі необхідні дії, на підтвердження наміру належного виконання своїх обов`язків як споживача комунальної послуги (теплопостачання).

На вказану вище заяву представниками позивача складено Акт від 17.01.2022, в якому вказано: "згідно з листом № 13361 від 24.12.2012 було проведене обстеження приміщення за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, та споживачем надана інформація про площу приміщення згідно з технічним планом, яка складає 435,8 кв.м. Копія технічного паспорту надається.".

При цьому, жодної інформації про опалювальну площу нежитлового приміщення, облаштування вказаного приміщення системою центрального опалення, вказаний Акт не містить.

Представники позивача в Акті зафіксували факт наявності у позивача технічного паспорту, в якому чітко зазначено, що нежитлове приміщення є вбудовано-прибудованим в І поверх 9-ти поверхового житлового будинку; з аналізу поверхового плану вбачається, що вбудованою є частина площею 119,8 кв.м. Наявна в матеріалах справи технічна інформація щодо об`єкта нерухомості містить поверховий план, з аналізу якого також прослідковується, що вбудованою є частина площею 119,8 кв.м (до складу такої частини входять наступні приміщення: приміщення 3 коридор (20,2 кв. м), приміщення 4 вбиральня коридор (4,7 кв. м), приміщення 5 (3,9 кв. м), приміщення 6 (4,9 кв. м), приміщення 7 коридор (3,3 кв. м), приміщення 8 коридор (9 кв. м), приміщення 9 коридор (12,6 кв. м), приміщення 10 (8,4 кв. м), приміщення 11 вбиральня (1 кв. м), приміщення 12 коридор (4,1 кв. м), приміщення 13 умивальник (2,5 кв. м), приміщення 14 коридор (4,2 кв. м), приміщення 15 кладова (1,1 кв. м), приміщення 16 коридор (2,9 кв. м), приміщення 17 коридор (4,2 кв. м), приміщення 18 умивальник (2,5 кв. м), приміщення 19 коридор (1 кв. м), приміщення 20 (17,4 кв. м), приміщення 21 (8,7 кв. м) приміщення ІІІ тамбур (3,2 кв. м) (також є лоджия приміщення ІІ площею 1,8 кв.м, яка не включається до опалювальної площі). При цьому, в інформації щодо опалення в приміщенні зазначено, що в прибудові воно автономне, а в І поверсі - центральне.

Крім того, господарським судом вірно враховано, що згідно зі змістом Акту-припису від 04.02.2011, складеного КПТМ "Криворіжтепломережа", при дослідженні приміщення колишнього магазину, за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, виявлено наступне: 1) виконаний демонтаж розводки системи центрального опалення; 2) виконаний видимий розрив на тепловому вводі, централізоване опалення відсутнє. У приміщенні встановлений електрокотел для обігріву (проводяться ремонтні роботи).

Посилання у апеляційній скарзі позивача на п. 10 розділу 1 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг є безпідставними, оскільки відомості про опалювальну площу були надані позивачу під час укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013 та вказані відомості відповідач пропонував зафіксувати під час обстеження нежитлового приміщення за заявою від 23.12.2021, але сам позивач ухилився від з`ясування вказаної інформації.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що відсутні докази дотримання відповідачем порядку відключення окремих житлових будинків від мереж: централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання відключення частини нежитлового приміщення від мереж централізованого теплопостачання.

Розрахунок кількості спожитої відповідачем теплової енергії, наданий позивачем, не був наданий господарському суду, не був обґрунтований та не підтверджений первинною технологічною документацією; розмір позовних вимог не підтверджений вихідними даними, а фактичний розмір нарахувань заборгованості за отриману теплову енергію не обґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами, з урахуванням наявних у справі доказів, зокрема визнання самим позивачем опалювальної площі спірного приміщення лише в розмірі 119,8 кв.м.

Крім того, долучені до матеріалів справи Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів, а також Акти включення опалення та припинення подачі теплоносія не є належними доказами надання послуг теплопостачання саме відповідачу в його нежитловому приміщенні за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143, у заявлених позивачем обсягах.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вимог щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 123 345,54 коп.

Так, з матеріалів справи вбачається, що право власності на нежитлове приміщення № 143 загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, відповідачем було набуто 06.06.2012, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266791100 від 21.07.2021.

Вказане право власності відповідачем набуто на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі № 2/413/1796/2012-413/1564/12.

При цьому, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі №2/413/1796/2012-413/1564/12 вирішено визнати за Фізичною особою-підприємцем Марченко Галиною Миколаївною право власності, після реконструкції, на вбудовано-прибудоване в перший поверх житлового будинку нежитлове приміщення, розміром 29,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг , приміщення № 143, та який зазначений у документації Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", як літера "А-9" загальною площею - 435,8 кв. м.

Відповідно до технічної документації на об`єкт, який розташований за адресою: м.Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143, нежитлове приміщення є вбудовано-прибудованим в І поверх 9-ти поверхового житлового будинку. Також технічна інформація містить поверховий план, з аналізу якого вбачається, що вбудованою є частина площею 119,8 кв.м. При цьому, в інформації щодо опалення в приміщенні зазначено, що в прибудові воно автономне, а в І поверсі - центральне.

У матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, укладений між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою - підприємцем Марченко Галиною Миколаївною, за умовами пункту 1.1. договору теплопостачальна організація - продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач - покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Відповідно до Додатку до вказаного договору - Дислокація об`єктів, опалювальною площею нежитлового приміщення магазину, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143 є площа 119,8 кв.м., що повністю узгоджується з наявною в матеріалах справи технічною документацією на спірне нежитлове приміщення. Отже, з листопада 2013 року по жовтень 2021 року позивач визнавав, що опалювальною площею нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143 є площа 119,8 кв.м.

Щодо розрахунку спожитої теплової енергії, то судом беруться до уваги не механізм розрахунку обсягу теплової енергії за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, а саме площа нежитлового приміщення, в якій позивачем надавалась послуга з теплопостачання в період дії вказаного договору; вказана площа (119,8 кв.м.) чітко зафіксована в додатку до вказаного договору - Дислокація об`єктів.

При цьому, слід зазначити, що частина приміщення у розмірі 119,8 кв.м. є опалювальною, втім, суд не має можливості здійснити самостійний розрахунок заборгованості, з урахуванням відсутності вихідних даних, зокрема спожитої у будинку загальної кількості теплової енергії (Гкал), загальної площі приміщення будинку, на яку розподілялось спожите тепло, тощо. В той час, як у наданих у справу позивачем рахунках зазначена кількість поставленого тепла (одиниця виміру Гкал) з розрахунку на загальну площу нежитлового приміщення, в тому числі, і на прибудовану, яка згідно матеріалів справи не обладнана централізованою системою опалення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних також не підлягають задоволенню, як такі, що є похідними вимогами від основної вимоги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2023 у справі №904/4828/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2023 у справі №904/4828/23 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 03.04.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя В.Ф. Мороз