РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.04.2024Справа № 910/225/24
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Запорізького обласного центру зайнятості, м. Запоріжжя

до Державної митної служби, м. Київ

про стягнення 56 820,46 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.04.2021 року Одеський міський центр зайнятості (позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення 34 140,50 грн з Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області (відповідач) суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виплачена громадянину ОСОБА_1 допомога в розмірі 56 820,46 грн по безробіттю підлягає відшкодуванню відповідачем (роботодавцем) на підставі частини четвертої статті 35 Закону № 1533-III "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2024 року матеріали справи №910/225/24 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідач, згідно повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи отримав ухвалу суду від 31.01.2024 про відкриття провадження у справі 31.01.2024.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 15.02.2024 року (включно).

14.02.2024 року відповідачем зареєстровано через систему ЕС відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що заявлені до стягнення кошти повинні пред`являтись до ОСОБА_1 , оскільки він не повідомляв відповідача, що звертався до центру зайнятості про виплату його середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

23.02.2024 року позивачем засобами поштового зв`язку направлено до суду відповідь на відзив (відповідь на відзив отримано судом 27.02.2024 року). У відповіді зазначено, що достатньою умовою для відшкодування саме роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є сам факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Правом на подачу до суду заперечень відповідач не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 ОСОБА_1 подав до Запорізького обласного центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного.

Відповідно до наказу Запорізького обласного центру зайнятості ОСОБА_1 надано статус безробітного (наказ від 09.07.2021 №210709) та призначено виплату допомоги по безробіттю з 05.07.2021 по 29.06.2022 та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Наказом №210825 від 25.08.2021 року Запорізьким обласним центром зайнятості ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю з 10.07.2021 року, у зв`язку з невідвідуванням служби зайнятості більше 30 робочих днів без поважних причин.

В подальшому, 29.11.2021 ОСОБА_1 подав до Запорізького обласного центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного.

Відповідно до наказу Запорізького обласного центру зайнятості ОСОБА_1 поновлено статус безробітного (наказ від 29.11.2021) та поновлено виплату допомоги по безробіттю.

Наказом №220726 від 26.07.2022 року Запорізьким обласним центром зайнятості ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю з 25.07.2022 року, у зв`язку з поданням заяви про припинення реєстрації відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 10 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року у справі №540/3228/21 та Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника митного поста «Чорноморський» Одеської митниці Державної фіскальної служби з 03.06.2021 року.

Наказом №934-о від 29.09.2022 року Державною митною службою України ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника митного поста «Чорноморськмий» Одеської митниці ДФС з 03.06.2021 року.

За період перебування на обліку в Запорізькому обласному центрі зайнятості, а саме за період з 05.07.2021 року по 09.07.2021 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 1 226,01 грн, а в період з 13.01.2022 року по 24.07.2022 року - 55 594,45 грн, що разом становить 56 820,46 грн.

11.05.2023 року відповідачу було направлено претензію про повернення коштів (вих.№1263/03/06-05).

Спір у даній справі виник внаслідок невідшкодування відповідачем, у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду, виплаченої позивачем допомоги по безробіттю в розмірі 56 820,46 грн.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що заявлені до стягнення кошти повинні пред`являтись до ОСОБА_1 , оскільки він не повідомляв відповідача, що звертався до центру зайнятості про виплату його середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю також припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Судом встановлено, що наказом Державної фіскальної служби від 02.06.2021 року №840-о було звільнено ОСОБА_1 із займаної посади.

В свою чергу, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року у справі №540/3228/21 та Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника митного поста «Чорноморський» Одеської митниці Державної фіскальної служби з 03.06.2021 року.

Таким чином, незаконність звільнення з посади ОСОБА_1 відповідачем встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено останнього на посаді.

При цьому, ОСОБА_1 був зареєстрований відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" у Запорізькому обласному центрі зайнятості в якості безробітного з призначенням йому виплати допомоги по безробіттю з 05.07.2021 року по 09.07.2021 року та з 13.01.2022 року по 24.07.2022 року, що підтверджується відповідними наказами Запорізького міського центру зайнятості.

Згідно розрахунку зайво отриманого матеріального забезпечення виданої Запорізьким обласним центром зайнятості нараховано допомогу по безробіттю з 05.07.2021 року по 09.07.2021 року в сумі 1 226,01 грн, а в період з 13.01.2022 року по 24.07.2022 року в сумі 55 594,45 грн, що разом становить 56 820,46 грн, яку він просить стягнути з відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Приписами ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що з роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Проте, відповідач не здійснив перерахування позивачу суми, виплаченої позивачем ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, а саме, у загальному розмірі 56 820,46 грн.

При цьому, відповідачем не заперечено обґрунтованості підстав такого перерахування.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких інших доказів на підтвердження відшкодування відповідачем коштів позивачу в повному обсязі матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи загальний розмір допомоги по безробіттю, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем виплаченої суми у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" у розмірі 56 820,46 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Запорізького обласного центру зайнятості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної митної служби України (ідентифікаційний код 43115923, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г) на користь Запорізького обласного центру зайнятості (ідентифікаційний код 03491412, місцезнаходження: 69126, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 56-а) суму коштів в розмірі 56 820,46 грн (п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять гривень 46 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривни 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов