ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25 січня 2024 року м. Черкаси справа № 14/1313(925/794/23)

Вх.суду № 207/24 від 04.01.2024

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Миколенко А.С.,

за участю у судовому засіданні: Назаренка С.А. (від боржника у особі ліквідатор банкрута,адвокат, за ордером), Плесюка О.С. (приватного виконавця Виконавчого округу Черкаської області, особисто),

у судове засідання не з`явились: представники від ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду заяву від 04.01.2024

заявника, боржника у особі ліквідатора банкрута,

про визнання неправомірними дій приватного виконавця Виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. та скасування винесеного ним повідомлення від 29.12.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання

у справі за скаргою від 09.06.2023 №02-35/384

позивача, боржника у особі ліквідатора банкрута,

до відповідача, ОСОБА_1 ,

про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у розмірі 22 623 506,59 грн.

розглянутою у межах справи за заявою

ініціюючого кредитора, Кредитної спілки "Рантьє",

до боржника, Кредитної спілки "Федерація",

про банкрутство юридичної особи,

УСТАНОВИВ:

1. Боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., у межах справи про банкрутство подано скаргу від 04.01.2024 з вимогами:

визнати дії приватного виконавця Виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича щодо повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання неправомірними;

скасувати повідомлення приватного виконавця Виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29.12.2023 за наказом Господарського суду Черкаської області від 26.12.2023 у справі №14/13139925/794/23);

зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича вжити заходів, передбачених ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" та прийняти до виконання наказ Господарського суду Черкаської області від 26.12.2023 у справі №14/1313(925/794/23).

2. Ухвалою суду від 10.01.2024 відкрито провадження за скаргою та призначено її для розгляду у спрощеному провадженні по суті на 25.01.2024. У судовому засіданні було оголошено перерву до 15 год. 00 хв. цього ж дня. , 15 . 00 ., , , '.

3. Заявник у скарзі від 03.01.2024 №02-35/03 та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю і пояснили,

що у хваленим у цій справі рішенням суду від 26.12.2023, яке набрало законної сили 18.12.2023, з ОСОБА_1 на користь КС "Федерація" було стягнуто 22 663 401,22 грн.;

що на його примусове виконання був виданий наказ суду від 26.12.2023, який був пред`явлений для виконання приватному виконавцю Виконавчого округу Черкаської області Плесюку О.С.;

що 29.12.2023 скаржник отримав повідомлення приватного виконавця Виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. від 29.12.2023 про повернення вказаного вище виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, мотивоване тим, що постановою Господарського суду Черкаської області від 20.09.2011 у справі №10/2456 фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було визнано банкрутом, тому вказана обставина в силу положень п.3 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання;

що такий висновок приватного виконавця пов`язаний з неправильним тлумаченням останнім норм матеріального права, оскільки у даному випадку підстави для застосування положень п.3 ч.4. ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" відсутні;

що судом у справі №14/1313(925/794/23) досліджувалися не грошові зобов`язання між ОСОБА_1 та КС "Федерація", які виникли із господарських правовідносин, а факт завдання ОСОБА_1 шкоди КС "Федерація" у зв`язку із доведенням кредитної спілки до банкрутства;

що вимоги КС "Федерація" у розмірі 22 663 401,22 грн. не пов`язані з підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 , а фактично є відшкодуванням за доведення винними діями останньої до банкрутства КС "Федерація";

що справа №10/2456 була порушена саме стосовно ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, тому підстави для застосування п.3 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" відсутні, оскільки банкрутом визнано ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання - фізичну особі-підприємця, а не як фізичну особу та що це два різних за своїм змістом правові статуси, які не можуть ототожнюватися.

4. Приватний виконавець Плесюк О.С. відзиву чи й будь-яких заяв до суду не надіслав, у судовому засіданні проти скарги заперечив і пояснив,

що ним було установлено факт відкриття стосовно фізичної особи-підприємця Манової Г.С. справи про банкрутство та визнання її банкрутом;

що Закон України "Про виконавче провадження" містить перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, однією з яких є визнання боржника банкрутом;

що фізична особа та фізична особа-підприємець це одна і та ж особа, тому у неї не може бути відмінностей у зобов`язанні.

5. ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак участі свого повноваженого представника у судовому засіданні не забезпечила, про причини неявки до суду не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

6. При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частини судового рішення.

7. Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд установив наступні обставини.

12.05.2009 ухвалою суду порушено провадження у справі №14/1313 про банкрутство Кредитної спілки "Федерація".

09.12.2010 ухвалою суду порушено провадження у справі №10/2456 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1 .

20.09.2011 постановою суду у справі №10/2456 фізичну особі-підприємця Манову Ганну Сергіївну визнано банкрутом, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного А.М.

23.10.2019 ухвалою суду у справі №10/2456 введено процедуру погашення боргів боржника, фізичної особи-підприємця Манової Ганни Сергіївни, арбітражного керуючого Голінного А.В. зобов`язано забезпечити виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

02.02.2021 постановою суду у справі №14/1313 Кредитну спілку "Федерація" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

24.10.2023 ухваленим у справі №14/1313(925/794/23) рішенням Господарського суду Черкаської області задоволено заяву боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., від 09.06.2023 №02-35/384 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Федерація" 22 663 401,22 грн. субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.

26.12.2023 на виконання вказаного вище судового рішення видано наказ суду.

29.12.2023 приватний виконавець Виконавчого округу Плесюк О.С. виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.3 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" з тих підстав, що постановою Господарського суду Черкаської області від 20.09.2011 у справі №10/2456 визнано банкрутом фізичну особу-підприємця Манову Ганну Сергіївну.

04.01.2023 за вх.№207/24 до суду надійшла скарга, яка розглядається.

8. При вирішенні спору судом застосовано наступні норми законодавства.

Згідно з Господарським процесуальним кодексом України:

ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

ч.1 і 3 ст.13. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

ч.1 і 3 ст.327. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом;

ст.339. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права;

ч.1 і 2 ст.342. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду;

ч.1 і 2 ст.343. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства:

ч.1 ст.2 Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом;

п.1 ч.1 ст.12. Арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно законодавства, у тому числі має право звертатися до суду у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження":

п.3 ч.4 ст.4. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо (…) боржника визнано банкрутом;

ч.1 ст.74 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

9. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

9.1. З реєстрацією громадянина як фізичної особи-підприємця у цивільному обороті не виникає двох осіб: окремо громадянина і окремо фізичної особи-підприємця - це є одна й та сама особа, яка відповідає за усіма своїми зобов`язаннями незалежно від того, в якому статусі вони виникли.

9.2. Виникнення зобов`язань у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності чи без такого зв`язку відповідно до закону не змінює ні правової природи зобов`язання ні обов`язку його виконання.

9.3. Дійсно слід погодитися із заявником у тому

що відповідно до ст.47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, внесеними до набрання чинності Законом України №4212-VI від 22.12.2011, тобто до 19.01.2013, далі - Закон №2343-XII) , який діяв на момент порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця Манової Г.С. та визнання її банкрутом, було установлено можливість порушення провадження у справі про банкрутство лише стосовно фізичної особи-підприємця. Однак, не можна погодитись у тому, що Закон №2343-XII пов`язував можливість відкриття провадження у справі про банкрутство фізичної особи із її зобов`язаннями у підприємницькій діяльності - така можливість пов`язувалась виключно виходячи із суб`єктного складу: наявністю статусу суб`єкта підприємницької діяльності, а відсутність доказів такого статусу була підставою припинення провадження у справі (п.1 ч.1 ст.40 Закону №2343-XII).

що в наступній редакції закону про банкрутство, зокрема, у ч.1 ст.90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у новій редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013, далі - Закон №4212-VI), яка діяла до набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства, до відносин, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця, було віднесено кваліфікуючу ознаку "за боргами, які виникли у неї у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності", отже відкриття (порушення) справи про банкрутство могло відбутися лише за зобов`язаннями, які були пов`язані із підприємницькою діяльністю.

Основою такої "пов`язаності" була норма ч.8 ст. 90 Закону №4212-VI, згідно з якою "майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов`язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності" не включається до складу ліквідаційної маси (абз.5 і 7 ст.1, ч.7 ст.47 Закону №2343-XII із змінами, внесеними згідно із Законом України від 22.09.2011 №3795-VI).

Така зміна не мала ніякого впливу на вже наявну справу про банкрутство ОСОБА_1 .

Однак. не можна погодитись з доводами, про те, що в межах справи про банкрутство фізичної особи-підприємця підлягали розгляду лише ті кредиторські вимоги, які були безпосередньо пов`язані із господарською діяльністю цієї особи до визнання її банкрутом - кредитори, вимоги яких пов`язані із зобов`язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, кредитори, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги за зобов`язаннями, нерозривно пов`язаними з особою кредитора, мали право заявити свої вимоги під час провадження у справі про банкрутство (ч.3 ст.90 Закону №4212-VI).

9.4. З введенням у дію Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) норми про пов`язаність зобов`язань та про пов`язаність заставного майна із здійсненням фізичною особою підприємницької діяльності втратили чинність - до відносин банкрутства фізичних осіб (в тому числі й тих які здійснюють підприємницьку діяльність чи здійснювали її у минулому) застосовують одні і ті ж правила.

9.5. Згідно з Кодексом усі вимоги усіх кредиторів можуть бути задоволені лише в межах справи про банкрутство фізичної особи за рахунок майна, яке включається до складу ліквідаційної маси (ст.131 Кодексу).

Закон не допускає можливості існування двох паралельних (майже однакових за змістом і конкуруючих між собою щодо одного і того ж майна) процедур примусового погашення вимог одного боржника перед різними кредиторами, тому через норму п.3 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" законодавець надає перевагу процедурі, яка безпосередньо контролюється судом у справі про банкрутство фізичної особи.

Закон не передбачає можливості існування у фізичної особи ( ОСОБА_1 ) майна, яке включається до складу ліквідаційної маси (ч.2 і 3 ст.131 Кодексу), майна, яке з нього виключається (ч.6 і 7 ст.131 та ч.6 і 7 ст.132 Кодексу) і ще якогось виду майна, за рахунок якого може бути звернено стягнення у виконавчому провадженні, як і не передбачає можливість звернення стягнення у виконавчому провадженні майна, яке передбачене ч.6 і 7 ст.131 та ч.6 і 7 ст.132 Кодексу.

Отже задоволення вимог до ОСОБА_1 , щодо якої здійснюється процедура погашення боргів у справі про її неплатоспроможність, може відбуватися лише у межах справи про її неплатоспроможність.

За таких обставин, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., від 04.01.2024 відмовити повністю.

Ухвала суду набрала законної сили 01.02.2024 Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 02.04.2024

Направити цю ухвалу ліквідатору банкрута, Мановій Г.С., приватному виконавцю Виконавчого округу Черкаської області Плесюку О.С.

С у д д я Хабазня Ю.А.

Я-4

14-925-0001