АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

08 квітня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/1424/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 (повний текст складено та підписано 24.01.2024, суддя Ржепецький В.О.)

у справі №915/1424/21

за заявою боржника ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 по справі №915/1424/21 задоволено клопотання керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Капінуса А.А. від 22.12.2023 №02-09/157 про скасування арештів, обмежень та обтяжень з майна боржника, тощо.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК на вищевказану ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 по справі №915/1424/21.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження названого рішення.

В обґрунтування заявленого клопотання скаржник зазначив, що про наявність оскаржуваної ухвали дізнався лише 09.02.2024 після отримання листа арбітражного керуючого.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 витребувано від Господарського суду Миколаївської області матеріали справи №915/1424/21 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 по справі №915/1424/21 до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

До суду апеляційної інстанції надійшли усі матеріли справи №915/1424/21 від Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 по справі №915/1424/21 залишено без руху, визначено Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк УКРГАЗБАНК усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати докази сплати судового збору у визначному законом порядку та розмірі, докази направлення копії апеляційної скарги учасникам справи та вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 по справі №915/1424/21, протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Судом апеляційної інстанції отримано заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК по усунення недоліків в якій останній зокрема просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 по справі №915/1424/21 та поновити такий строк.

В обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції скаржник зазначає, що у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства, суд першої інстанції був зобов`язаний надіслати судове рішення у паперовій формі учаснику справи (апелянту) рекомендованим листом та переконатися в його отримані останнім.

Однак, за твердженням апелянта він не був обізнаний про розгляд даної справи судом першої інстанції, а про наявність оскаржуваної ухвали дізнався лише 09.02.2024 після отримання листа арбітражного керуючого.

Апелянт також стверджує, що на неодноразові звернення до суду першої інстанції з приводу ознайомлення з матеріалами справи, представнику Банку було відмовлено та повідомлено, що у разі повітряної тривоги та за відсутності електропостачання у приміщенні суду, призупиняється діяльність суду, що призвело до неможливості своєчасно ознайомитися із матеріалами справи та зробити з них копії.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, розглянувши заяву про усунення недоліків та дослідивши обставини викладені у ній, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції 19.01.2024. Повний текст ухвали також складено та підписано 24.01.2024.

Отже, з урахуванням дати складання повного тексту оскаржуваної ухвали, останнім днем строку подання апеляційної скарги на неї є 05.02.2024, з урахуванням вихідних, не робочих днів.

Втім, апеляційна скарга була надіслана до суду апеляційної інстанції 19.02.2024 шляхом її подання до електронного суду, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Статтею 6 ГПК України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

За приписами ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається з відомостей, які містяться у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк УКРГАЗБАНК має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Дата реєстрації: 16.10.2023.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що оскаржувану ухвалу від 19.01.2024 було надіслано та доставлено в електронний кабінет Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК 24.01.2024 (т.3, а.с. 185).

Наведене свідчить про те, що оскаржувана ухвала була вручена апелянту 24.01.2024 та спростовує твердження апелянта про те, що про наявність оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 09.02.2024 з листа арбітражного керуючого.

При цьому судова колегія не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що суд першої інстанції був зобов`язаний надіслати паперову копію оскаржуваного рішення на адресу скаржника рекомендований листом, оскільки такий обов`язок у суду в силу приписів ст. 242 ГПК України відсутність.

Натомість ст. 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З огляду на таке, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку місцевий господарський суд виконав свій процесуальний обов`язок щодо належного повідомлення скаржника про прийняття оскаржуваного рішення, зокрема шляхом його направлення до електронного кабінету Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК в якому оскаржувану ухвалу отримано апелянтом 24.01.2024.

Колегія суддів також зауважує, що скаржник ані в апеляційній скарзі, ані в заяві про усунення недоліків не спростував тієї обставини, що ним було отримано оскаржувану ухвалу в електронному кабінеті саме 24.01.2024.

Слід також відзначити, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про обізнаність апелянта, як про порушення даної справи, так й про хід її розгляду, зокрема поштові повідомлення та довідки про доставку до електронного кабінету (т.2, а.с. 1, 3, 18, 40, 73, 74, 130, 151, 152, 177, 197, 212, 244, т.3, а.с. 2, 36, 121), відповідь апелянта щодо наявної заборгованості боржника (т.2, а.с. 131-132), відповідь щодо зборів кредиторів (т.3. а.с. 168, 172).

Наявними матеріалами справи також спростовують твердження скаржника про те, що він звертався до суду першої інстанції з приводу ознайомлення з матеріалами справи, однак йому було відмовлено, оскільки наявні матеріли справи не містять жодних доказів, зокрема письмових заяв, клопотань Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК скерованих на адресу суду першої інстанції з метою ознайомлення з наявними матеріалами справи, отримання копій рішень суду, зокрема й оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Мушта проти України зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту приписів ст. 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апелянтом було пропущено строк на апеляційне оскарження, а наведені обставини для його поновлення не є обґрунтованими, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Частиною 4 ст. 261 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки наведені Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк УКРГАЗБАНК підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК на вищевказану ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 по справі №915/1424/21 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 119, 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК на вищевказану ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2024 по справі №915/1424/21.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.