РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2024Справа № 910/12749/23

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат"

про стягнення 180 553,28 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат" про стягнення 180 553,28 грн, з яких 110 455,50 грн основного боргу, 11 458,40 грн 3% річних та 58 639,38 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 1206109 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 06.12.2019 в частині надання обумовлених послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/12749/23 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/12749/23 сторони повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутим на адресу суду повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення.

06.09.2023 до Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

22.01.2024 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо застосування строків позовної давності.

Станом на дату розгляду справи інших заяв та/або доказів від сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, в тому числі клопотань процесуального характеру, відзиву відповідача на позов до Господарського суду міста Києва не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ" (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат" (далі - відповідач, виконавець) було укладено Договір № 1206109 про надання інформаційно-консультаційних послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику інформаційно-консультаційні послуги (далі - послуги), вказані у Додатку № 1 до цього Договору, а замовник прийняти та оплатити такі послуги (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.1.3 Договору виконавець зобов`язується після закінчення надання послуг, але не пізніше 3 (трьох) робочих днів, підготувати та передати замовнику Акт приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт). З моменту підписання сторонами Акту вважається, що виконавець виконав свої зобов`язання за цим Договором в повному обсязі.

Згідно з пунктом 2.3.1 Договору замовник зобов`язується після завершення надання послуг, підписати наданий виконавцем акт протягом 3 (трьох) робочих днів або не підписати акт та надати вмотивовані письмові заперечення до акту. Якщо у вищевказаний строк замовник не надасть виконавцю підписаного зі свого боку примірника акту або письмових вмотивованих заперечень до акту, то акт підписаний лише з боку виконавця вважається сторонами належним чином оформлений, узгодженим сторонами а всі зобов`язання виконавця (послуги) виконаними у повному обсязі та прийнятими замовником належним чином без будь-яких зауважень.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що загальна вартість послуг за цим Договором становить 110 455,50 грн в т.ч. ПДВ 18 409,25 грн.

У відповідності до пункту 3.2 Договору замовник сплачує виконавцю загальну вартість послуг за цим Договором на підставі рахунку-фактури, що виставляє виконавець, шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця суми, вказаної в пункті 3.1 цього Договору, не пізніше 02.01.2020 включно. Датою оплати вважається дата зарахування коштів па поточний рахунок виконавця. При цьому, якщо грошові кошти були вчасно списані з рахунку замовника, проте зараховані на рахунок виконавця із запізненням з вини банку виконавця, замовник не вважається таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання та не несе відповідальності за таке прострочення.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін, скріплення печатками сторін та діє по 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до пункту 7.1 Договору усі спори, що пов`язані із цим Договором, його укладанням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку у відповідності до чинного законодавства України.

Додатком № 1 до Договору сторонами погоджено наступні послуги, а саме: Послуга з навчання 1 спеціаліста по програмі Verimatrix «VCAS Platform Training»/«VCAS for DVB Training»/«VCAS Platform Installation & Configuration»/«VCAS DVB Configuration & Troubleshooting» загальною вартістю 110 455,50 грн в період надання з 10.02.2020 по 14.02.2020 включно.

На виконання умов Договору, позивачем на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти на підставі рахунку-фактури № RM-1206109 від 06.12.2019 на суму 110 455,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 33631 від 27.12.2019 з призначенням платежу: «Сплата за послуги з навчання згідно рах. № RM-1206109 від 06.12.2019, у т.ч. ПДВ - 18 409,25 грн».

Таким чином позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за Договором щодо надання послуг, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 110 455,50 грн, яку позивач просить стягнути.

Крім того, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору, позивач просить суд стягнути з відповідача 11 458,40 грн 3% річних та 58 639,38 грн інфляційних втрат.

Відповідач у свою чергу зазначає, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної даності, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити з цієї підстави.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи юридичних фактів.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто (частина 1 стаття 902 Цивільного кодексу України).

Доказів на підтвердження того, що послуги були надані та прийняті позивачем в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, приймаючи до уваги умови укладеного сторонами Договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з надання послуг є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, а саме сплатив відповідачу вартість послуги в сумі 110 455,50 грн, що підтверджується наявними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з пунктом 4.2 Договору у випадку ненадання виконавцем замовнику послуг з вини виконавця чи залучених ним третіх осіб, виконавець повертає замовнику вартість сплачених, але не наданих послуг, не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від узгодженої сторонами дати першого дня ненаданих послуг.

Оскільки відповідачем у визначеному Господарським процесуальним кодексом України порядку не спростовано факту порушення взятих на себе зобов`язань з надання послуг за Договором, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення попередньої оплати у розмірі 110 455,50 грн підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 11 458,40 грн 3% річних та 58 639,38 грн інфляційних втрат.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних є арифметично вірним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Водночас при розрахунку інфляційних втрат за період з 22.02.2020 по 07.08.2023 позивач припустився помилки, яка полягає у виключенні з розрахунку індексу інфляції за липень 2023 року, тобто неврахуванні дефляції.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 визнала правильною методику розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції).

Відтак, за підрахунком суду, здійсненим не виходячи за заявлений позивачем період нарахування, розмір втрат позивача від інфляції склав 57 624,81 грн.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 110 455,50 грн основного боргу, 11 458,40 грн 3% річних та 57 624,81 грн інфляційних втрат.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Стаття 256 Цивільного кодексу України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 264 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з відповідача передоплату в розмірі 110 455,50 грн у зв`язку з ненаданням відповідачем обумовленої послуги за Договором, а саме з останнього дня надання такої послуги відповідно до якої строк позовної давності почав відраховуватися з 15.02.2020. З позовною заявою позивач звернувся до суду 11.08.2023.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину."

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2022 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20 травня 2020 р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 р. №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Постановою Кабінету Міністрів України № 1423 від 23.12.2022 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України № 338 від 25.03.2020 і постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020" продовжено на всій території України дію карантину до 30.04.2023.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем на момент звернення з позовом до суду не був пропущений строк позовної давності.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 692,93 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 15,37 грн залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 233, 237, 238, 240 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ромсат" (04214, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 32-Б, офіс 402; ідентифікаційний код: 39689490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал СТБ" (03113, місто Київ, вулиця Макуха Василя, будинок 1; ідентифікаційний код: 20044726) 110455 (сто десять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн 50 коп. заборгованості, 11458 (одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 40 коп. 3% річних, 57624 (п`ятдесят сім тисяч шістсот двадцять чотири) грн 81 коп. інфляційних втрат та 2692 (дві тисячі шістсот дев`яносто дві) грн 93 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в сумі 15,37 грн покласти на позивача.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.04.2024.

Суддя О.В. Нечай