РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2024Справа № 910/824/24

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/824/24

за позовом Фізичної особи-підприємця Костіна Сергія Олексійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Прем`єр"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу

СУТЬ СПОРУ:

23 січня 2024 року до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» від Фізичної особи-підприємця Костіна Сергія Олексійовича (позивач) надійшла позовна заява б/н від 23.01.2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Прем`єр" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажів № 14/09-1 від 14.09.2023 року у розмірі 321 897,00 грн. (триста двадцять одна тисяча вісімсот дев`яносто сім гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором перевезення вантажів № 14/09-1 від 14.09.2023 року, зокрема, у визначені у заявках № 14/09-1 та № 14/09-2 від 14.09.2023 року згідно договору № 14/09-1 від 14.09.2023 року строки не здійснив у повному обсязі оплату вартості наданих позивачем послуг з міжнародних перевезень, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/824/24 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ТК Прем`єр" за адресою: 04123, м. Київ, вул. Світлицького, 35, яка вказана у позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідач не повідомляв суд про зміну місцезнаходження.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 року у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 року між Фізичною особою-підприємцем Костіним Сергієм Олексійовичем (надалі - позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК Прем`єр" (надалі - відповідач, замовник) укладено договір перевезення вантажів № 14/09-1 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого перевізник зобов`язується за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання транспортних послуг по перевезенню та доставці вантажів при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезень територією України.

Відповідно до п. 4.2. договору оплата послуг перевізника здійснюється шляхом перерахування коштів замовником на розрахунковий рахунок перевізника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури, у розмірі, вказаному в погодженій заявці.

Загальна сума оплати за послуги по кожному перевезенню визначається сторонами в заявці, вона включає в себе оплату послуг усіх учасників транспортного процесу за надані транспортно-експедиторські послуги (п. 4.3. договору).

Згідно з п. 4.4. договору розрахунки по цьому договору здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування клієнтом сум, зазначених в заявці платіжним дорученням на поточний рахунок перевізника протягом 10-ти днів, якщо інше не погоджено в заявці на перевезення, після надання останнім оригіналів наступних документів, які підтверджують виконання перевезення: а) при здійсненні внутрішніх перевезень - заявки на перевезення вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг, товарно- транспортної накладної, рахунку на оплату перевезення; б) при здійсненні міжнародних перевезень - заявки на перевезення вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг, міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), рахунку на оплату перевезення.

По кожному організованому перевезенню сторонами підписується акт приймання-передачі наданих послуг (п. 4.5. договору).

14.09.2023 року між Фізичною особою-підприємцем Костіним Сергієм Олексійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК Прем`єр" були укладені заявки № 14/09-1 та № 14/09-2.

За умовами № 14/09-1 від 14.09.2023 року позивач зобов`язався здійснити перевезення вантажу (Carbon Black №550 18 pallet масою 21240 кг) за маршрутом м. Анкара (Туреччина) - м. Біла Церква (Україна), дата завантаження: 23.09.2023 року, плановий термін доставки: 06.10.2023 року, вартість перевезення: 160 996,00 грн., оплата і термін: на протязі 7-10 банківських днів після отримання оригіналів: договору, рахунку, акту виконаних робіт, ТТН, CMR з відміткою про одержання вантажу.

За умовами № 14/09-2 від 14.09.2023 року позивач зобов`язався здійснити перевезення вантажу (Carbon Black №660 16 pallet масою 22550 кг) за маршрутом м. Анкара (Туреччина) - м. Біла Церква (Україна), дата завантаження: 19.09.2023 року, плановий термін доставки: 06.10.2023 року, вартість перевезення: 160 901,00 грн., оплата і термін: на протязі 10 банківських днів після отримання оригіналів: договору, рахунку, акту виконаних робіт, ТТН, CMR з відміткою про одержання вантажу.

На виконання договору № 14/09-1 від 14.09.2023 року позивач виконав перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) № 00892 та № 00893. Міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) містять дані, передбачені статтею 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до якої приєдналася Україна згідно із Законом України від 01.08.2006 №57-V "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів", зазначені вантажовідправники, місце і дата прийняття вантажу до перевезення, адреса розвантаження, перевізники тощо. При цьому положеннями Конвенції не вимагається необхідність посилання на договір перевезення.

09.10.2023 року позивач надіслав відповідачу оригінали документів на оплату послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, а саме: договір перевезення № 14/09-1, рахунки-фактури: № 26 від 29.09.2023 року та № 27 від 04.10.2023 року, акти надання транспортних послуг: № 26 від 29.09.2023 року та № 27 від 04.10.2023 року, заявки № 14/09-1 від 14.09.2023 року та № 14/09-2 від 14.09.2023 року, CMR №00892 та №00893, що не спростовується відповідачем та підтвердженням чого є експрес-накладна № 1180 ТОВ «Нова Пошта».

Вказані документи були отримані ТОВ «ТК Прем`єр» 16.10.2023 року.

За надані послуги відповідач не розрахувався, внаслідок чого відповідач, за розрахунками позивача, має заборгованість у розмірі 321 897,00 грн.

13.11.2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією від 10.11.2023 року про сплату заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні в розмірі 321 897,00 грн. Разом з претензією відповідачу було направлено, зокрема, договір перевезення № 14/09-1, рахунки-фактури: № 26 від 29.09.2023 року та № 27 від 04.10.2023 року, акти надання транспортних послуг: № 26 від 29.09.2023 року та № 27 від 04.10.2023 року, заявки № 14/09-1 від 14.09.2023 року та № 14/09-2 від 14.09.2023 року, CMR №00892 та №00893. Вказана претензія не була вручена відповідачу та повернута на адресу позивача.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідачем оплата за надані позивачем послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні здійснена не була, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 321 897,00 грн., що стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, на виконання умов договору перевезення вантажів № 14/09-1 від 14.09.2023 року за заявками № 14/09-1 та № 14/09-2 від 14.09.2023 року надав послуги з перевезення, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) № 00893 та № 00892. Вантаж було доставлено вантажоодержувачу - 29.09.2023 року та 04.10.2023 року, про що свідчать відмітки останнього в графі 24 зазначених накладних.

Матеріали справи не містять докази будь-яких зауважень з боку відповідача щодо якості наданих послуг позивачем та недодержання строків виконання умов договору.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та не заперечується відповідачем виконання позивачем відповідно до умов договору № 14/09-1 від 14.09.2023 року перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні на загальну суму 321 897,00 грн.

Судом встановлено, що 09.10.2023 року позивач надіслав відповідачу оригінали документів на оплату послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, а саме: договір перевезення № 14/09-1, рахунки-фактури: № 26 від 29.09.2023 року та № 27 від 04.10.2023 року, акти надання транспортних послуг: № 26 від 29.09.2023 року та № 27 від 04.10.2023 року, заявки № 14/09-1 від 14.09.2023 року та № 14/09-2 від 14.09.2023 року, CMR №00892 та №00893, які були отримані ТОВ «ТК Прем`єр» 16.10.2023 року.

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 року № 72/14-612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007 року.

Згідно ст. 1 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, зокрема, наданою сторонами CMR, якою підтверджується прийняття вантажу до перевезення. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Як зазначалося судом вище, на підтвердження факту організації транспортно-експедиторських послуг та здійснення перевезення вантажу згідно заявок № 14/09-1 та № 14/09-2 від 14.09.2023 року, позивачем надані міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) № 00893 та № 00892.

Отже, враховуючи зазначені приписи чинного законодавства та умови договору, надані позивачем міжнародні товарно-транспортні накладні є належними та допустимими доказами надання експедитором послуг з організації міжнародного перевезення вантажу, зміст яких, зокрема, відмітки про доставку вантажу та отримання його вантажоотримувачем на вказаних CMR, дають суду підстави стверджувати про виконання експедитором обов`язків з прийняття вантажу до перевезення та належної передачі вантажу вантажоотримувачу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення повної оплати вартості наданих послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, а наявність заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач доказів сплати боргу в повному обсязі станом на день розгляду справи суду не надав.

Крім того, відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором перевезення вантажів № 14/09-1 від 14.09.2023 року у розмір 321 897,00 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4828,45 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Прем`єр" (ідентифікаційний код 39465324, адреса: 04123, м. Київ, вул. Світлицького, 35) на користь Фізичної особи-підприємця Костіна Сергія Олексійовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошові кошти: основного боргу - 321 897,00 грн. (триста двадцять одна тисяча вісімсот дев`яносто сім гривень) та судовий збір - 4828,45 грн. (чотири тисячі вісімсот двадцять вісім гривень 45 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.04.2024р.

Суддя О.В. Котков