ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. Справа№ 910/4918/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Барчій Ігоря Володимировича на рішення Господарського суду м. Києва від 01.08.2023

у справі №910/4918/23 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва"

до Фізичної особи-підприємця Барчій Ігоря Володимировича

про стягнення 82 030, 03 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/4918/23 позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» задоволено; вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Барчій Ігоря Володимировича на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» заборгованість за спожиті послуги з експлуатації будинку в сумі 82 030, 03 грн. та судовий збір в сумі 2 684 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 року у справі № 910/4918/23 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю; ухвалити нове рішення у справі №910/4918/23 про відмову у задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до фізичної особи-підприємця Барчій Ігоря Володимировича про стягнення 82 000 грн.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Барчій Ігоря Володимировича (ФОП Барчій І.В., відповідач) заборгованості за спожиті послуги з експлуатації будинку за період з 01.05.2015 по 31.01.2023 у сумі 82 030, 03 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному житловому будинку № 34 по вул. Раєвського Миколи у м. Києві загальною площею 245, 10 кв.м., неодноразово ухилявся від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, заборгованість складає 82 030, 03 грн. за період з 01.05.2015 по 31.01.2023.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/4918/23 позов задоволено.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення оплати за надані позивачем житлово-комунальні послуги встановлений, в матеріалах справи відсутні докази на спростування заявлених вимог, позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» підлягає задоволенню та відповідно стягненню з відповідача на користь позивача належить 82 030, 03 грн заборгованості за спожиті послуги з експлуатації будинку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Згідно доводів апеляційної скарги відповідача:

- позов подано неналежним позивачем, а саме Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва, яка не є стороною договору, на який посилається позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, а отже, такому позивачу не належить право вимоги та, відповідно, такий позов не підлягає задоволенню;

- позов подано до неналежного відповідача та з порушенням правил підсудності, оскільки на час подання позову до суду ФОП Барчій І.В. було ліквідовано;

- суд першої інстанції розглянув лише подані позивачем пояснення та документи і матеріали, не з`ясував всебічно і повно всі фактичні обставини на яких грунтується позов, не об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті:

проігнорував той факт, що позов подано неналежним позивачем, який не має на це права;

проігнорував той факт, що позов подано до неналежного відповідача з порушенням вимог підсудності, а саме до ФОП Барчій І.В., який було ліквідовано задовго до подання позову до суду;

проігнорував той факт, що відсутні будь-які правові стосунки між позивачем та відповідачем, а позовні вимоги грунтуються на договорі, який не має жодного відношення до позивача;

проігнорував той факт, що позивач не підтвердив виконання ним положень договору, а саме не надавав відповідачу рахунки та акти наданих послуг.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Барчій Ігоря Володимировича на рішення Господарського суду м. Києва від 01.08.2023 у справі №910/4918/23; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час апеляційного провадження позивачем до справи подано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просив в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Барчій І.В. - відмовити.

Клопотання представника відповідача про розгляд справи за участю відповідача судом відхилено ухвалою суду з підстав необгрунтованості.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112, багатоквартирний житловий будинок № 34 на вул. Раєвського Миколи в м. Києві, як об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 року № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації» проведено перезакріплення об`єктів житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів комунальних підприємств по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», «Печерська брама» «Хрещатик» та «Печерськжитло» на баланс Комунального підприємства «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського район; м. Києва», яке згідно з розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 48 від 28.01.2015 перейменовано в Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонд; Печерського району міста Києва».

Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014р. №270/270 «Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва було створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонд Печерського району м. Києва» та передано на балансове утримання зазначений вище будинок та надавання співвласникам житлово-комунальні послуги.

Фізична особа-підприємець Барчій Ігор Володимирович є власником нежитлового приміщення з № 82а в даному будинку загальною площею 245,10 кв.м.

21.01.2010 між КП по утриманню житлового господарства «Печерська брама» Печерської районної у місті Києві ради та Фізичною особою-підприємцем Барчій Ігорем Володимировичем був укладений договір №196-К про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території внутрішньо будинкових мереж та надання комунальних послуг, за умовами якого забезпечується споживачеві надання комунальних послуг, утримання будинку, прибудинкової території та внутрішньо будинкових мереж, а споживач, що є власником нежитлового приміщення загальною площею 245,1 кв.м, займає приміщення для розміщення складу непродовольчих товарів за адресою: м. Київ, вул. Раєвського, 34 на підставі договору купівлі продажу №711 від 05.03.2005, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., споживає комунальні послуги та бере участь у витратах на утримання будинку, прибудинкової території, внутрішньо будинкових мереж.

За умовам п. 2.3. договору споживач має право знайомитися з розрахунками плати за комунальні послуги в бухгалтерії КП.

Відповідно до п. 3.1. договору, розмір щомісячної плати за комунальні послуги встановлюється в залежності від фактичних витрат теплової енергії (пропорційно займаній площі).

Плата по даному договору вноситься до 30 числа поточного місяця (п. 3.2. договору).

Відповідачу кожного місяця надаються квитанції на сплату нарахувань з послуги. Даними квитанціями відповідач щомісяця повідомляється про наявність заборгованості за спожиті послуги, що є претензіями про заборгованість та необхідність її сплати.

27.01.2023 відповідачу було направлено цінний лист з описом вкладення з вимогою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 25.01.2023 № 432-237 сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, з розрахунком нарахувань та сплат за надані експлуатаційні послуги, актом звірки взаємних розрахунків про надання послуг за відповідний період та рахунком-фактурою від 03.01.2023, актами про надання послуг за відповідний період.

Щомісячно відповідач отримує рахунки-повідомлення на сплату від Комунального концерну «Центр комунального сервісу», в яких відображені розрахунки за житлово-комунальні послуги, в тому числі і за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в блоку «Утримання будинків та прибудинкових територій».

Відповідач не звертався в порядку, передбаченому Законом України «Про житлово-комунальні послуги» з оформленим актом-претензією про неякісне надання послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду печерського району м. Києва» та вимогою перерахунку суми заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції встановив, що згідно з наявного в матеріалах справи розрахунку нарахувань та сплат за надані експлуатаційні послуги за договором № 196-К від 21.01.2010 у період з 01.09.2017 по 31.01.2023, станом на 25.01.2023 у відповідача наявна заборгованість в сумі 82 030, 03 грн, докази, які б свідчили про здійснення відповідачем оплати наявної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача (ФОП Барчій І.В.) заборгованості у розмірі 82 030, 03 грн. внаслідок несплати останнім експлуатаційних витрат на утримання будинку в якому знаходиться належне йому на праві власності нежитлове приміщення площею 245, 10 кв.м.

Доводи апеляційної скарги, поданої у справі, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення боргу з відповідача, у зв`язку з чим відхиляються через наступне.

Суд першої інстанції розглянув даний спір у порядку спрощеного позовного провадження, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, суд першої інстанції вирішив з огляду на те, що ціна цього позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що узгоджується з положеннями процесуального закону, відповідає критерію малозначності справи передбаченому у п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України.

Долученим до справи конвертом рекомендованого відправлення з повідомленням про вручення на адресу відповідача, який був повернутий поштовим відділенням з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання» підтверджено належне виконання судом обов`язку повідомлення відповідача про судовий розгляд справи.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та Верховного Суду, викладений у постановах від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги про те, що позов подано неналежним позивачем, а саме Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва, яка не є стороною договору, на який посилається позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, а отже, такому позивачу не належить право вимоги та, відповідно, такий позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до встановлених під час розгляду справи обставин, які відповідачем не спростовані, натомість підтверджені матеріалами справи, Барчій Ігор Володимирович є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 (до справи долучено в копії реєстраційне посвідчення № 000219 від 23.03.2005, видане Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна).

Договір № 196-К від 21.01.2010 укладено Барчій І.В. у статусі фізичної особи-підприємця з Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства «Печерська брама» Печерської районної у м. Києві ради і вказаний договір свідчить про обов`язок відповідача сплачувати витрати на утримання будинку як співвласника будинку, в якому знаходиться належне йому нежитлове приміщення.

Будинок по АДРЕСА_1 віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, зокрема, рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва» вирішено:

Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло», комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик», комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама», комунальному підприємству по утриманню та експлуатації житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» передати Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» житловий фонд, який був переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 року.

За таких обставин, безпідставними є посилання скаржника на те, що позивач у справі є неналежним, та не має ніякого відношення до договору № 196-К від 21.01.2010, укладеного з Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства «Печерська брама» Печерської районної у м. Києві ради.

Не приймаються апеляційним господарським судом та підлягають відхиленню і доводи апеляційної скарги про те, що позов подано до неналежного відповідача та з порушенням правил підсудності, оскільки на час подання позову до суду ФОП Барчій І.В. було ліквідовано.

Так, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 року у справі № 127/23144/18:

«Господарським кодексом встановлено, що сторонами в судовому процесі господарської юрисдикції - позивачами і відповідачами - можуть бути і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (цей випадок до них не належить).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно з ЦК, ГК, Законом «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП (навіть ліквідований, як у даному випадку) відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.»

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з укладеного договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, оскільки він як був, так і залишається власником нежитлового приміщення у житловому будинку, що обслуговується позивачем, спір у даній справі належить до господарської юрисдикції.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII.

Згідно з визначенням термінів, що наведено у частині першій статті 1 цього Закону:

багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (пункт 1);

співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку (пункт 5);

спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6);

допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення, пункт 2).

Відповідач є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, тому є співвласником всього спільного майна багатоквартирного будинку.

Те, що нежитлове приміщення не належить до категорії допоміжних приміщень (не призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців), є ізольованим, а інші мешканці багатоквартирного будинку не є його співвласниками, не виключає наявність у відповідача статусу співвласника багатоквартирного будинку, що породжує виникнення відповідних прав та обов`язків стосовно утримання спільного майна (правові висновки Верховного Суду у постанові від 27.03.2023 у справі № 920/1343/21).

Посилання скаржника на неотримання листів, вимог про сплату боргу від позивача та рахунків на оплату послуг не обгрунтовані приписами закону, які б зобов`язували управителя надсилати їх співвласнику, при тому, що наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку.

Апеляційний господарський суд визнає правильними посилання позивача, з чим погодився і суд першої інстанції, про те що у відповідача є можливість отримати актуальну інформацію про розмір заборгованості та стан розрахунків у особистому кабінеті на сайті КК «Центр комунального сервісу» або шляхом отримання щомісячних поштових відправлень; оскільки відповідач щомісячно отримує рахунки-повідомлення на сплату від Комунального концерну «Центр комунального сервісу», в яких відображені розрахунки за житлово-комунальні послуги, в тому числі і за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в блоку «Утримання будинків та прибудинкових територій».

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника.

Наявний у справі розрахунок нарахувань та сплат за надані експлуатаційні послуги у відношенні нежитлового приміщення відповідача (загальною площею 245, 10 кв.м.) містить примітку щодо застосованих тарифів, зокрема: згідно Розпорядження КМДА № 442 від 30.04.2015 з 01.05.2015 - тариф 1, 43 грн. кв.м. без ПДВ; згідно Розпорядження КМДА № 668 від 06.06.2017 з 01.07.2017 тариф 3, 72 грн. кв.м. без ПДВ; згідно Наказу від 20.03.2019 № 732 «Про проведення перерахунку та зміну складових послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» з 01.03.2019 тариф 3, 56 грн. кв.м..

Відповідно до п. п. 45-49 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №712 від 05.09.2018, у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління співвласник має право викликати управителя для перевірки її якості. Перевірка якості послуги з управління здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За результатами перевірки якості послуги з управління складається акт-претензія, який підписується співвласником та управителем.

Управитель (його представник) повинен прибути на виклик співвласника у строки, визначені в договорі управління, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення співвласника.

Акт-претензія складається управителем (його представником) та співвласником і повинен містити інформацію про ненадання чи надання неналежної якості послуги з управління із зазначенням причин, дату (строк) її ненадання чи надання неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує її ненадання чи надання неналежної якості.

У разі неприбуття управителя (його представника) в установлений договором управління строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується співвласником та не менш як двома іншими співвласниками, які проживають (розташовані) у сусідніх приміщеннях, і надсилається управителю рекомендованим листом.

Управитель протягом п`яти робочих днів вирішує питання про задоволення вимог, викладених в акті-претензії, зокрема шляхом здійснення перерахунку вартості послуги з управління, або видає (надсилає) співвласникові обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання управителем відповіді в установлений строк претензії співвласника вважаються визнаними таким управителем.

Управитель самостійно здійснює перерахунок вартості послуги з управління за весь період її ненадання чи надання неналежної якості, а також сплачує співвласникам неустойку (штраф, пеню) у розмірі, визначеному договором управління.

Отже, законодавством визначений порядок та спосіб контролю перевірки якості послуг з управління та реагування співвласників на неналежне виконання обов`язків управителем.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів виклику відповідачем позивача, як управителя, для перевірки якості надання послуги та складення відповідного акта-претензії між сторонами у порядку, визначеному вищевказаними правилами.

Апелянтом, не спростовано факту несплати у спірному періоді (з 2015 року станом на 25.01.2023) за експлуатаційні витрати на утримання будинку, в якому знаходиться належне йому на праві власності нежитлове приміщення, заборгованість в сумі 82 030, 03 грн. підлягає стягненню за вимогами позивача у даній справі.

Доводи та міркування скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги у тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у даній справі, та не впливають на прийняття рішення у даному спорі, внаслідок чого у задоволенні апеляційної скарги відповідача належить відмовити.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позовних вимог.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276 ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Барчій Ігоря Володимировича на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/4918/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/4918/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Барчій Ігоря Володимировича .

4. Матеріали справи № 910/4918/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова