РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2024Справа № 910/9493/23

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Пилипенка Дмитра Валерійовича

до ОСОБА_1

про стягнення 83 000,00 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Пилипенко Дмитро Валерійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Мунтяну Максима Олександровича (далі - відповідач) про стягнення 83 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором на розробку дизайн-проекту інтер`єру № 0005 від 04.10.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/9493/23 сторони повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутим на адресу суду повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення - позивачу.

Разом з цим, згідно відомостей з офіційного веб-сайту «Укрпошта», поштове відправлення за № 103 не було вручено відповідачу, про що здійснено відмітку від 20.07.2023: Повернення за зворотною адресою: "За закінченням терміну зберігання".

Крім того, 28.07.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду повернувся конверт поштового відправлення за № 103, який не було вручено відповідачу, про що здійснено відмітку: " За закінченням терміну зберігання ".

Станом на дату розгляду справи інших заяв та/або доказів від сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, в тому числі клопотань процесуального характеру, відзиву відповідача на позов до Господарського суду міста Києва не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Суд встановив, що 10.04.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис № 001188075 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця Мунтяну Максима Олександровича на підставі власного рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2024 було замінено відповідача - Фізичну особу - підприємця Мунтяну Максима Олександровича на його правонаступника - ОСОБА_1 , вирішено звернутися до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 та зобов`язано Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

У відповідь на запит суду, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 04.03.2024 №074/06/2-848 повідомив про те, що відповідно до даних інформаційної системи "Реєстр територіальної громади міста Києва" станом на 04.03.2024 ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що зареєстроване місцезнаходження Фізичної особи - підприємця Мунтяну Максима Олександровича збігається із місцем проживання ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи та можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.10.2022 між Фізичною особою - підприємцем Пилипенком Дмитром Валерійовичем (далі - позивач/замовник) та Фізичною особою - підприємцем Мунтяну Максимом Олександровичем (далі - відповідач/виконавець) було укладено Договір на розробку дизайн-проекту інтер`єру № 0005 (далі - Договір), згідно умов якого виконавець зобов`язується для замовника розробити дизайн-проект інтер`єру (візуалізацію, креслення) житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (далі - об`єкт), площа якого становить 97м2. Детальний перелік робіт вказується в Додатку № 1 до Договору (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору загальна вартість робіт за цим Договором становить 135 800,00 грн без ПДВ.

Згідно з пунктом 2.2 Договору оплата здійснюється поетапно наступним чином: І платіж, аванс від загальної вартості робіт складає 8 000,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує у день підписання Договору. ІІ платіж складає 40 000,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення і передачі замовнику Етапу №1 (Креслення). ІІІ платіж складає 35 000,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення і передачі замовнику Етапу №2 (3Д візуалізація приміщень). IV платіж складає 25 000,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення і передачі замовнику Етапу №3 (Креслення) розділів з 1 по 13. V платіж складає: 27 800,00 грн без ПДВ. Замовник сплачує протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення і передачі Замовнику Етапу №3 (Креслення) розділів з 14 по 23, перед друкуванням проекту на форматі A3. Договірна вартість є твердою та зміни в односторонньому порядку не підлягає.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується розпочати виконання робіт за цим договором протягом 3 (двох) робочих днів з моменту отримання передоплати.

У відповідності до пункту 3.2 Договору виконавець зобов`язується виконати всі роботи по розробці дизайн-проекту згідно Договору та Додатку № 1 та підписати Акт приймання-передачі робіт (далі - Акт) протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту початку виконання робіт.

Згідно з пунктом 3.6 Договору якщо виконавець не приступає своєчасно до виконання цього Договору або виконує роботи настільки повільно, що закінчення їх у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від виконання цього Договору, сплативши виконавцю за фактично виконані роботи.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що роботи за цим договором вважаються виконаними після підписання сторонами остаточного Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до пункту 4.1.1 Договору виконавець зобов`язаний виконати передпроектні роботи, згідно з Додатком № 1 цього договору з належною якістю та у заздалегідь обумовлені строки.

Згідно з пунктом 4.3.4 Договору замовник зобов`язаний вчасно здійснювати оплату за виконані виконавцем роботи, відповідно статті 2 даного Договору.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що він набирає сили з моменту підписання його обома сторонами і діє до повного виконання зобов`язань кожної зі сторін.

У пункті 8.2 Договору сторони передбачили, що у разі будь-яких спорів або розбіжностей між сторонами у зв`язку з тлумаченням або виконанням Договору, або будь-яким його порушенням, припиненням дії чи не чинністю, сторони вживають максимальних заходів, щоб вирішити спір шляхом мирних переговорів, а якщо спір не може бути вирішений шляхом мирних переговорів, то в такому разі будь-яка сторона має право подати спір на розгляд компетентного суду згідно із встановленою чинним законодавством України підсудністю.

На виконання умов Договору, позивачем було перераховано на рахунок відповідача попередні оплати у загальній сумі 83 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № 166892900 від 06.10.2022 на суму 7 992,80 грн з призначенням платежу: "Сплата рах. 144 від 06.10.22 за планування квартири від Пилипенко А."; платіжною інструкцією № 26 від 09.11.2022 на суму 40 000,00 грн з призначенням платежу: "Оплата за розробку дизайн-проекту інтер`єру згідно Договору № 0005 від 4 жовтня 2022 року, без ПДВ"; платіжною інструкцією № 4 від 01.02.2023 на суму 35 000,00 грн з призначенням платежу: "Оплата по рахунку № 14 від 23 січня 2023 р (Дизайн проект)., без ПДВ".

Оскільки відповідач не розпочав виконання робіт у відповідності до умов Договору, 26.04.2023 на його адресу адвокатом Солдаткіним О.С., який діяв в інтересах позивача, було надіслано Вимогу про виконання оплачених робіт, в якій позивач вимагав у відповідача протягом 2 (двох) днів з дня отримання цієї вимоги виконати роботи, замовлені позивачем, за Договором, проте вказана вимога відповідачем виконана не була.

24.05.2023 на адресу відповідача адвокатом Солдаткіним О.С., який діяв в інтересах позивача, було надіслано Вимогу про повернення коштів в загальній сумі 83 000,00 грн, отриманих за Договором, проте і ця вимога не була виконана. В даній вимозі позивач також повідомив відповідача про відмову від Договору на підставі п. 3.6.

Як зазначає позивач, станом на дату складення позовної заяви (12.06.2023) відповідачем не повернуто суму отриманої попередньої оплати в розмірі 83 000,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши наявні в справі докази, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором підряду на проектні роботи, який підпадає під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Глава 61 Цивільного кодексу України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 4 глави 61 цього Кодексу можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених Кодексом.

Відповідно до статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Так, права замовника передбачені статтею 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта статті).

Правовий аналіз частин 2 - 4 статті 849 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови.

Так, частинами 2, 3 вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов, які напряму залежать від наявності порушень умов договору з боку підрядника, при цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника.

Натомість частина 4 зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору. Тобто вказана правова норма презюмує правомірність дій підрядника при виконанні договору і саме тому в разі відмови від договору виникає обов`язок замовника оплатити підрядникові виконану частину роботи та відшкодувати його збитки, на відміну від пункту 2 цієї норми, яка врегульовує право замовника на відмову якраз у випадку невиконання зобов`язань підрядником.

Отже, в залежності від підстави розірвання договору підряду в односторонньому порядку настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Подібні за замістом висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 16.03.2020 у справі №910/2051/19.

Як встановлено судом, позивач, вимагаючи стягнення з відповідача авансу, посилається на розірвання Договору з підстав того, що відповідач не приступив до виконання робіт ні в строк, передбачений Договором, ні в строк, встановлений у вимозі позивача.

Суд відзначає, що право замовника на односторонню відмову від Договору в разі виконання підрядником роботи настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, передбачено як Договором (п. 3.6) так і законом (ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України).

Зазначеною нормою передбачено право замовника не тільки відмовитися від договору підряду, але й вимагати відшкодування збитків.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач зазнав збитків внаслідок прострочення виконання робіт відповідачем. Водночас їх наявність або відсутність не скасовує права позивача на відмову від Договору та питання про їх відшкодування може бути вирішено незалежно від наслідків розгляду цього спору.

Суд встановив факт перерахування позивачем в якості попередньої оплати на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 82 992,80 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанції про оплату № 166892900 від 06.10.2022 на суму 7 992,80 грн та платіжних інструкцій № 26 від 09.11.2022 на суму 40 000,00 грн, № 4 від 01.02.2023 на суму 35 000,00 грн.

За умовами пунктів 3.1, 3.2 Договору відповідач зобов`язався розпочати виконання робіт протягом 3 робочих днів з моменту отримання передоплати. Виконання всіх робіт по розробці дизайн-проекту згідно з Договором та Додатком № 1, а також підписання Акту приймання-передачі робіт мало бути здійснено протягом 60 календарних днів з моменту початку виконання робіт.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання відповідачем робіт, обумовлених Договором, що свідчить про правомірність відмови позивача від Договору.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачене законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадку, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16).

За приписами частин 2, 4 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини другої статті 849 Цивільного кодексу України є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу відповідно до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України.

Близьких за змістом правових висновків щодо застосування положень статей 849, 1212 Цивільного кодексу України та можливість стягнення з підрядника на користь замовника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 11.11.2018 у справі № 910/13332/17, від 14.06.2018 у справі № 912/2709/17, від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17, від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16, від 16.03.2021 у справі № 910/10233/20 та від 01.06.2021 у справі № 916/2368/18.

Так, частинами 1, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

З огляду на викладене, оскільки матеріалами справи підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів в якості попередньої оплати, а відповідачем не доведено виконання робіт за Договором чи повернення сплачених позивачем коштів, позовна вимога про стягнення з відповідача попередньої оплати визнається судом обґрунтованою в розмірі 82 992,80 грн.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає попередня оплата в розмірі 82 992,80 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 683,98 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 0,23 грн покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 233, 237, 238, 240 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Пилипенка Дмитра Валерійовича ( АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) 82 992 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) грн 80 коп. попередньої оплати та 2 683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн 77 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 0,23 грн покласти на позивача.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.04.2024.

Суддя О.В. Нечай