За заявою1) ОСОБА_1 2) ОСОБА_2
проухвалення додаткового рішення
За позовом1) ОСОБА_1 2) ОСОБА_2
доАвтогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ"
провизнання недійсними рішення загальних зборів
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивачів: Васюк М.М.
від відповідача: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 позов задоволено повністю.

07.03.2024 до суду від позивачів надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача.

Ухвалою від 11.03.2024 суд призначив заяви до розгляду в судовому засіданні 28.03.2024.

28.03.2024 від відповідача надійшли письмові заперечення проти заяв про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В указаній заяві відповідач просив проводити розгляд заяв без участі його представника.

Крім того, 28.03.2024 від представника позивачів надійшли додаткові письмові пояснення.

Представник позивачів безпосередньо в судовому засіданні 28.03.2024 наполягав на задоволенні заяв та надав усні пояснення.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, у позовній заяві позивачами було заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат на послуги адвоката в розмірі 40 000,00 грн.

У заявах від 07.03.2024 представник позивачів заявив до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 40 000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачами судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (завірені копії):

- договір № 263 про надання правової допомоги від 07.06.2023;

- додаток № 1 від 12.09.2023 до договору № 263 про надання правової допомоги від 07.06.2023;

- акт наданих послуг від 04.03.2024 згідно договору № 263 про надання правової допомоги від 07.06.2023;

- звіт про обсяг наданих послуг від 04.03.2024 згідно договору № 263 про надання правової допомоги від 07.06.2023;

- договір № 164 про надання правової допомоги від 19.07.2022;

- додаток № 9 від 12.09.2023 до договору № 164 про надання правової допомоги від 19.07.2022;

- акт наданих послуг від 04.03.2024 згідно договору № 164 про надання правової допомоги від 19.07.2022;

- звіт про обсяг наданих послуг від 04.03.2024 згідно договору № 164 про надання правової допомоги від 19.07.2022;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1417686 від 29.06.2023;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1417701 від 29.06.2023;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 9191/10 від 31.07.2020;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1479811 від 18.10.2023;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1479814 від 18.10.2023;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 11254/10 від 28.08.2023.

Заперечуючи проти заявленого представниками позивачів розміру витрат, відповідач наголошував на такому:

- після розгляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали окремі заяви про ухвалення додаткового рішення суду стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі по 20 000 грн кожному, додавши одні й ті ж докази на підтвердження розміру таких витрат;

- враховуючи, що заяви подані в одній справі, аналогічні за змістом, з тотожним мотивуванням та доказами, однаковими розмірами понесених позивачами витрат, вказані обставини ставлять відповідача у стан правової невизначеності щодо надання їм правової оцінки, підготовки заперечень, та мають бути розцінені судом як зловживання процесуальними правами;

- ОСОБА_1 відповідно до матеріалів справи взагалі не являється ні власником гаражного боксу, ні членом кооперативу від ряду № 13, оскільки являється власником гаражу в 28 ряді, що встановлено судом, а тому його право на участь в управлінні кооперативом не могло бути порушеним проведеними виборами уповноваженого від 13 ряду власників гаражних боксів;

- відсутність порушеного права позивача ОСОБА_1 унеможливлює його примусовий судовий захист, а з цих причин і відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу у вказаній справі;

- відповідно до процесуального законодавства стягненню підлягають виключно витрати, які безпосередньо пов`язані із розглядом справи, тому «правовий аналіз та попередні консультації з клієнтом», що передували прийняттю рішення про звернення до суду з позовною заявою в розумінні закону відшкодуванню не підлягають. Як не підлягає відшкодуванню «аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, та вивчення судової практики»;

- подання позивачем великої кількості додаткових заяв та клопотань свідчить про неякісну підготовку позовної заяви і мають бути оцінені через призму їх унікальності та новизни від первісних заяв по суті справи;

- при обрахуванні вартості послуги - участь у судовому засіданні відповідно до договору використовується ставка 2 000 грн. за годину. Відповідно до протоколів судових засідань розгляд справи тривав значно менше години, а тому заявлена у актах до відшкодування сума у розмірі 2 000 грн необґрунтована та явно завищена.

Враховуючи доводи сторін та наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі також - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також, за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Відповідно до пунктів 5.1. договорів про надання правової допомоги, плата за надані адвокатським об`єднання послуги за цим договором встановлюється відповідно до виставлених останнім актів наданих послуг згідно переліку послуг зазначених у додатках, що є невід`ємною частиною даного договору.

Крім того, у додатках до договорів погоджено, що розмір гонорару адвокатського об`єднання за надання послуг, згідно цього договору, складається з загальної кількості годин витрачених адвокатським об`єднанням на надання послуг. 1 година наданої правової допомоги адвокатським об`єднанням клієнту за цим договором складає 2 000,00 грн.

Згідно з долученими до заяв актами наданих послуг, вартість послуг за кожним з них складає 20 000,00 грн, а загальна вартість за представництво в суді інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає 40 000,00 грн.

Крім того, зі звітів про обсяг наданих послуг вбачається, що на надання професійної правничої допомоги витрачено загалом 20 годин.

Судом здійснено аналіз наведених в актах та звіті обсягів наданих послуг та їх вартості.

Так, відповідно до доводів представників позивачів, було надано наступні послуги за договорами про надання правової допомоги:

1) Проведення правового аналізу наданих документів клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування клієнта у справі № 910/14752/23; підготовка та подання позовної заяви про визнання недійсним рішення загальних зборів від 18.09.2023 до Господарського суду міста Києва у справі № 910/14752/23 - вартість 20 000,00 грн - витрачено 10:00 годин.

2) Участь у судовому засіданні 08.11.2023 у справі № 910/14752/23 безпосередньо у приміщенні Господарського суду міста Києва - вартість 2 000,00 грн - витрачено 1 годину.

3) Підготовка та подання заперечення на клопотання про закриття провадження від 17.11.2023 до Господарського суду міста Києва у справі № 910/14752/23 - вартість 2 000,00 грн - витрачено 1 годину.

4) Підготовка та подання відповіді на відзив від 17.11.2023 до Господарського суду міста Києва у справі № 910/14752/23 - вартість 8 000,00 грн - витрачено 4 години.

5) Підготовка та подання додаткових пояснень від 31.01.2024 до Господарського суду міста Києва у справі № 910/14752/23 - вартість 2 000,00 грн - витрачено 1 годину.

6) Участь у судовому засіданні 01.02.2024 у справі № 910/14752/23 безпосередньо у приміщенні Господарського суду міста Києва - вартість 2 000,00 грн - витрачено 1 годину.

7) Підготовка та подання клопотання про приєднання доказів від 29.02.2024 до Господарського суду міста Києва у справі № 910/14752/23 - вартість 2 000,00 грн - витрачено 1 годину.

8) Участь у судовому засіданні 29.02.2024 у справі № 910/14752/23 безпосередньо у приміщенні Господарського суду міста Києва - вартість 2 000,00 грн - витрачено 1 годину.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У наданих представником позивачів договорах та додатках до них встановлено погодинну оплату - 2 000,00 грн за 1 годину.

Стосовно пунктів 1, 3, 4, 5, 7 наданих представником позивача звітів необхідно звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі № 826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Отже, суд дійшов висновку, що вартість послуг та витрачений час, які зазначені в пунктах 1, 3, 4, 5, 7 наданих представником позивача звітів відповідають критерію розумності, такі витрати мають характеру необхідних, співрозмірні із виконаною роботою в суді першої інстанції. Витрати позивачів на професійну правничу допомогу були фактичними та неминучими, а їх розмір - обґрунтований.

У той же час, кількість витраченого часу на участь представників позивачів у судових засіданнях не підтверджується наявними у справі доказами.

Так, представники позивачів вказують, що судові засідання у справі № 910/14752/23 тривали по 1 годині кожне.

Однак, відповідно до протоколів судових засідань, вказані судові засідання тривали:

- 19.10.2023 з 10:59 год по 11:10 год - 10 хв.;

- 01.02.2024 з 14:22 год по 15:21 год - 1 год;

- 29.02.2024 з 14:09 год по 15:09 год - 1 год.

Тобто, з урахуванням витраченого часу, вартість участі в судових засіданнях 01.02.2024 та 29.02.2024 складає по 2 000,00 грн за кожне, а в судовому засіданні 19.10.2023 - 333,33 грн.

Отже, з огляду на наведені вище обставини, заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягають частковому задоволенню на загальну суму 38 333, 33 грн.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

3. Стягнути з Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (02232, м. Київ, вул. Закревського, 93; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 166,66 грн.

4. Стягнути з Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (02232, м. Київ, вул. Закревського, 93; ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 166,66 грн.

5. У задоволенні решти вимог заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

6. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідні накази.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 02.04.2024.

Суддя Ю.О. Підченко