ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
27 березня 2024 року Справа № 903/1075/23
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Гудак А.В.
секретар судового засідання Новосельська О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера" про ухвалення додаткового рішення у справі
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Амадеус Марин" на рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2023 у справі № 903/1075/23 (суддя Слободян О.Г., повний текст рішення складено 18.12.2023)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амадеус Марин"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера"
про стягнення 2 151 290, 81 грн
за участю представників сторін:
позивача - не з`явився;
відповідача - Кемінь В.В.;
Товариство з обмеженою відповідальністю "Амадеус Марин" (далі - позивач, ТОВ "Амадеус Марин") звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера" (далі - відповідач, ТОВ "А-Тера") 1 692 000 грн основного боргу, 353 465, 75 грн пені, 63 131, 06 грн інфляційних втрат та 42 694 грн 3 % річних.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.12.2023, яке залишено без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 у справі №903/1075/23, в позові відмовлено.

01.03.2024 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ТОВ "А-Тера" про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій відповідач просить вирішити питання щодо стягнення із позивача понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 34 080 грн.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення призначено на 27.03.2024 о 16:00 год.

ТОВ "Амадеус Марин" надіслало до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Позивач вважає, що розмір судових витрат не є співмірним з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих послуг, з урахуванням розгляду справи в апеляційній інстанції.

В судовому засіданні 27.03.2024 представник відповідача підтримав доводи заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, просить задоволити її вимоги.

Позивач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду заяви, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву у даному судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Водночас п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає гонорар як форму винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Колегія суддів установила, що постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Амадеус Марин" на рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2023 у справі № 903/1075/23 - залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Як встановлено апеляційним судом, представник ТОВ "А-Тера" у відзиві на апеляційну скаргу вказував, що загальна сума витрат на правову допомогу, які він поніс у зав`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить 34 080 грн.

Представник ТОВ "А-Тера" 01.03.2024 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій просить стягнути із ТОВ "Амадеус Марин" витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у Північно-західному апеляційному господарському суді, в розмірі 34 080 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу разом із заявою надано: копію акту наданих послуг від 09.02.2024 до договору № 166/23 від 01.03.2024 та звіт про надані послуги від 29.02.2024 до договору № 166/23 від 01.03.2024.

Із урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вказує, що заява про ухвалення додаткового рішення із відповідними доказами подана представником ТОВ "А-Тера" у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Як встановлено апеляційним судом, між ТОВ "А-Тера" та АО "Адвокатське об`єднання "Юридична Група Єукон" укладено договір від 01.03.2023 № 166/23 про надання правової допомоги з додатковою угодою № 1 від 19.10.2023.

Згідно з пп. 1.1 договору, Адвокатське об`єднання надає правову допомогу ТОВ "А-Тера" щодо підготовки відповіді на претензію та подальший супровід спору у господарських судах усіх інстанцій щодо стягнення коштів за договором, укладеним з ТОВ "Амадеус Марин" № 10/10/22-АТ від 10.10.2022 на загальну суму 2 151 290, 81 грн.

Послуги, визначені п. 1.1. даного розділу, полягають у складанні процесуальних документів і поданні їх до органів, визначених в п. 1.1 даного розділу та участі представника (фахівця у галузі права, адвоката) в судових засіданнях та органах, визначених в п. 1.1 даного розділу.

У п. п. 2.1.2 договору зафіксовано, що вартість послуг по другому етапу за представництво інтересів замовника у суді апеляційної інстанції складає гривневий еквівалент 800 (вісімсот) Євро без ПДВ за комерційнім середнім курсом на дату виставлення рахунку.

На виконання умов даного договору, ТОВ "А-Тера" сплатило Адвокатському об`єднанню за другий етап надання послуг кошти у сумі 34 080 грн, що підтверджується: рахунком на оплату від 16.01.2024 № 124, платіжною інструкцією від 17.01.2024 № 34127 (документи надані до відзиву на апеляційну скаргу).

Факт надання послуг з надання правової допомоги щодо супроводу спору в суді апеляційної інстанції на суму 34 080 грн підтверджується актом надання послуг від 29.02.2024 та звітом до нього (додані до заяви про стягнення витрат).

Відповідно до звіту про надані послуги від 29.02.2024, АО "Адвокатське об`єднання "Юридична Група Єукон" були надані ТОВ "А-Тера" наступні послуги: підготовка заперечень щодо відкриття провадження - 2 год; підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 9 год.; участь у судовому засіданні - 2 год.; підготовка заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу - 3 год. Всього витрачено 16 год.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень ч. 8 ст. 129 ГПК України заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Тобто, це витрати, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги і не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.

Подібна за змістом правова позиція викладена також у постанові об`єднаної палаті Верховного Суду від 02.02.2024 по cправі № 910/9714/22, постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі № 911/3076/21, від 06.09.2023 у справі № 914/131/22, від 30.08.2023 у справі № 911/3586/21, від 25.07.2023 у справі № 914/4092/21, від 07.02.2023 у справі № 922/4022/20, від 23.08.2022 у справі № 909/328/18, від 05.07.2022 у справі № 910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 ГПК України.

З огляду на те, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, подання заяви про ухвалення додаткового рішення не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору, а тому відсутні підстави для стягнення із позивача на користь відповідача витрат за підготовку заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, із матеріалів справи судом встановлено, що представник ТОВ "А-Тера" в суді апеляційної інстанції підготував та подав до суду заперечення проти відкриття апеляційного провадження(т.2.а.с. 12-130), відзив на апеляційну скаргу на 9 аркушах (т. 2. а.с. 178-182) та прийняв участь у судовому засіданні 28.02.2024 (т. 3, а. с. 3-8).

Беручи до уваги викладене, а також п. п. 2.1.2 договору від 01.03.2023 № 166/23, яким визначено вартість правничих послуг за представництво інтересів відповідача у суді апеляційної інстанції, оцінюючи витрати відповідача із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, а також те, що адвокат прийняв участь в одному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, підготував та подав до судузаперечення проти відкриття апеляційного провадження, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 27 690 грн за рахунок позивача,з розрахунку 2130 грн за 1 год (34080-(2130 x3 )

Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді. Судом не встановлено обставин того, що дана сума витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не відповідає критеріям необхідності, обґрунтованості та розумності або ж вказані витрати завищені.

Колегія суддів враховує, що кожна справа має свою специфіку, а тому враховуючи всі аспекти даної справи, суд вважає, що для належного представлення інтересів відповідача у цій справі заявлені витрати в частині послуг, наданих на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідають критеріям реальності та розумності, та не спростовані позивачем.

Також суд вказує, що втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 5 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу "pacta sunt servanda" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в ст. 43 Конституції України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 922/1372/21).

З огляду на викладене, дослідивши подану заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи із вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшла висновку про її часткове задоволення.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амадеус Марин" (65014, м. Одеса, Лідерський бульвар, 9а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А-Тера" (45636, Волинська область, Луцький район, с. Гаразджа, вул. Київська, 107, ) 27 690 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Волинської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2024

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.