РІШЕННЯ

05 березня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/802/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за участі секретаря судового засідання Василишин О.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька 54А, м. Тернопіль, 46006

до відповідача - 1: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

відповідача - 2: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006

про: 1/ визнання недійсним п. 6.1 Договору №18-546 Н купівлі продажу природного газу укладеного між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз";

2/ визнання недійсними додатків до Договору №18-546 Н купівлі продажу природного газу укладеного між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", а саме: Акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020.

За участі представників:

позивача - Кавійчик Віти Петрівни, ордер серія ВО №1027054 від 24.11.2021;

відповідача-1 - Овчарука Олександра Олексійовича, довіреність №14-280 від 12.12.2023 (в режимі відеоконференції);

відповідача 2: Луківа Ростислава Михайловича, наказ №1573 від 11.12.2023.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Ухвалою суду від 09.12.2021 позовну заяву №б/н від 07.12.2021 (вх. №893 від 07.12.2021) залишено без руху, а ухвалою суду від 28.12.2021 прийнято до розгляду за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 28.01.2022, сторони повідомлені про дату і час судового засідання.

У судовому засіданні 28.01.2022, суд прийняв до розгляду заяви представника відповідача -1 (Безпалюк О.Л.):- про залишення позовної заяви без руху №б/н від 21.01.2022 (вх. №422 від 21.01.2022), у зв`язку із не отриманням додатків до позовної заяви ; -відзив на позовну заяву №39/10-201-22 від 25.01.2022 (вх. №591 від 27.01.2022); заяву про продовження строку подання відзиву у справі №39/10-188-22 від 24.01.2022 (вх. №471 від 25.01.2022), яка задоволена судом, та у зв`язку з неможливістю забезпечити участь представника позивача через захворювання на коронавірусну хворобу, заслухавши думку представників відповідачів, постановлено ухвалу про оголошення перерви до 22.02.2022, сторони повідомлений про дату і час судового засідання.

У судовому засіданні 22.02.2022, враховуючи подані представником позивача (Кавійчик В.П.) відповідь на відзив №б/н від 07.02.2022 (вх. №989 від 10.02.2022 та клопотання про призначення судової експертизи №б/н від 21.02.2022 (вх. №1336 від 21.02.2022), відповідачем -2 подав письмові пояснення №ТЕР-03/175 від 21.02.2022 (вх. №1353 від 22.02.2022), для надання можливості сторонам розглянути клопотання про призначення експертизи та подати заяви по суті, постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження та оголошення перерви до 15.03.2022, представники сторін повідомлені про дату та час судового засідання.

Ухвалою суду від 15.03.2022, враховуючи Указ Президента України № 64 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні , рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022, розпорядження голови Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2022 № 10-р, клопотання сторін, відкладено розгляд справи на 26.04.2022,сторони про дату і час судового засідання повідомлені.

У судових засіданнях 26.04.2022 та 17.05.2022, враховуючи подані представником відповідача - 1 (адвокат Овчарук О.О.) заперечення на клопотання про призначення експертизи №39/10-629-22 від 20.04.2022 (вх. №2471 від 20.04.2022), головою правління ПрАТ "Тернопільгаз" (Караванський О.) відзив на позовну заяву №ТЕР-03/175/1 від 26.04.2022 (вх. №2518 від 26.04.2022), продовжено строк проведення підготовчого провадження та оголошено перерви у судових засіданнях відповідно до 17.05.2022 та до 03.06.2022, сторони повідомлені про дачу і час судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні 03.06.2022, за участі представників позивача та відповідача -1, враховуючи думку відповідача -2 висловлену щодо експертизи, розглянуто клопотання про призначення експертизи та постановлено ухвалу про оголошення перерви до 10.06.2022, яку внесено у протокол судового засідання, для надання можливості відповідачам сформувати перелік питань, які вважають за необхідне поставити на вирішення експерту та подати пропозиції щодо експертної установи якій доручити проведення експертизи. Сторони повідомлені про дату та час судового засідання.

Ухвалою суду від 10.06.2022, яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.10.2022, зупинено провадження у справі №921/802/21 до проведення судово-економічної експертизи, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців, 4).

Ухвалою суду від 12.06.2023 задоволено клопотання судового експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України ( просп. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ідентифікаційний код 42795490) надати суду в строк до 27.06.2023 - роздруківку по побутових споживачах ТОВ Тернопільоблгаз по яких виникло від`ємне значення обсягу газу за період з 01.08.2020 по дату ухвали Господарського суду від 10.06.2022 та стосується періоду споживання природного газу побутовими споживачами ТОВ Тернопільоблгаз з 01.01.2020 по 30.07.2020, про що складені акти вказані в ухвалі від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 та розміщених на платформі оператора газотранспортної системи ТОВ Оператор газотранспортної системи України.

Ухвалою суду від 05.07.2023 направлено надані ТОВ Оператор газотранспортної системи України документи експерту Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою суду від 02.08.2023 відмовлено в задоволенні клопотання №б/н від 14.07.2023 (вх.№5954 від 14.07.2023) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (Кавійчик В.П.) про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи №921/802/21 в приміщені Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою суду від 23.08.2023 задоволено клопотання завідувача Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України ( просп. Любомира Гузара,44, м. Київ, 03065, ідентифікаційний код 42795490) надати суду в строк до - 07.09.2023 - інформацію щодо відборів природного газу побутовими споживачами, віднесених в алокацію постачальника ТОВ Тернопільоблгаз (ЕІС код 56Х30С) за період січень-липень 2020 року.

Ухвалою суду від 15.09.2023 направлено подані ТОВ Оператор газотранспортної системи України документи експерту Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для продовження проведення судово-економічної експертизи.

Ухвалою суду від 15.11.2023, у зв`язку із наданням Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку судової-економічної експертизи №910/22-22 від 10.10.2023 (вх. №9133 від 13.11.2023) поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 28.11.2023, а ухвалою суду від 28.11.2023, враховуючи подане представником позивача (адвокат Кавійчик В.П.) клопотання про відкладення судового засідання №б/н від 28.11.2023 (вх. №9629 від 28.11.2023), відкладено підготовче засідання на 12.12.2023, сторони повідомлені про дату і час судового засідання.

У судовому засіданні 12.12.2023, для надання можливості сторонам подати заяви по суті за результати ознайомлення із Висновком судової-економічної експертизи №910/22-22 від 10.10.2023, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву у судовому засіданні до 26.12.2023, а ухвалою суду від 26.12.2023, зв`язку з оголошенням повітряної тривоги відкладено підготовче засідання на 16.01.2024, сторони повідомлені про дату та час судового засідання.

Ухвалою суду від 16.01.2024, враховуючи подане представником позивача (Кавійчик В.П.) через Електронний кабінет суду клопотання №б/н від 15.01.2024 (вх.№395 від 15.01.2024) про витребування у відповідача 2 доказів, відкладено судове засідання на 02.02.2024 та витребувано у Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз": - докази проведення з 01.08.2020 по 31.12.2020 перерахунків обсягів розподіленого природного газу за період споживання природного газу з 01.01.2020 по 31.07.2020 для побутових споживачів ТзОВ "Тернопільоблгаз"; - документи, в яких відображено обсяг газу помісячно з 01.01.2020 по 31.07.2020, що було відкореговано (змінено) в результаті проведених перерахунків для побутових споживачів ТзОВ "Тернопільоблгаз". Сторони повідомлені про дату та час судового засідання.

У судовому засіданні 02.02.2024, враховуючи подані керівником ПрАТ "Тернопільгаз" (Жеребецький О.П.) через Електронний кабінет суду додаткові пояснення №б/н від 02.02.2024 (вх.№956 від 02.02.2024), постановлено ухвалу про оголошення перерви до 13.02.2024, яку занесено у протокол судового засідання, представники сторін повідомлені про дату та час судового засідання.

У судовому засіданні 13.02.2024, враховуючи подані керівником ПрАТ "Тернопільгаз" (Жеребецький О.П.) додаткові пояснення №б/н від 02.02.2024 (вх.№968 від 02.02.2024), заслухавши думку представників сторін щодо ознайомлення із поданими поясненнями та можливості закриття підготовчого провадження, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.03.2024, представники сторін повідомлені про дату та час судового засідання.

Позивач, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, в обґрунтування яких посилаються на наступне:

- пункт 6.1 Договору №18-546 Н купівлі продажу природного газу укладеного між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" суперечить актам цивільного законодавства, оскільки порядок та умови проведення розрахунків визначено у відповідності до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256, який втратив чинність 01.01.2020 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1101;

- додатки до Договору, а саме акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 також є недійсними, оскільки вказані в них обсяги газу не відповідають ЧОМУ!!!! та суперечать актам законодавства та подані на підставі обсягів газу переданих ПрАТ «Тернопільгаз» і саме ним згодом змінені показники лічильників споживачів щодо використаного обсягу газу і значно відрізняються від показників поданих відповідачем -2 (Газорозподільчим підприємством ) під час підписання актів приймання-передачі природного газу між позивачем та ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Щодо висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи звернула увагу суду на те, що експерт не надав відповіді на поставлені судом запитання через не надання актів коригування за кожен місяць, а тому вважає, що відображені об`єми природного газу та їх вартість у спірних актах не є достовірними. Просить позов задовольнити.

Відповідач - 1 у відзиві на позов, його представник проти позовних вимог заперечують, посилаючись на наступне:

- при укладенні договору сторонами було погоджено предмет договору, порядок та умови передачі, порядок обліку газу, ціну, порядок та умови проведення розрахунків, відповідальність сторін та інші умови відповідно до ст. 655 ЦК України, а тому спірні умови договору не суперечать вимогам діючого законодавства України;

- при укладенні спірного договору, сторони були вільні у виборі контрагентів та визначені умов договору, і приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши спірний Договір купівлі-продажу природного газу №18-526-Н від 05.11.2018, а тому всі його умови з моменту укладення стають однаково обов`язковими для сторін;

- спірні положення п.6.1 договору не суперечать актам цивільного законодавства, а скріплення договору підписами та печатками уповноважених осіб сторін, виконання умов цього договору шляхом прийняття природного газу підписанням актів приймання-передачі, здійснення часткової оплати за отриманий товар на умовах, визначених даним договором, свідчить про погодження та прийняття усіх його умов, а отже спірний пункт договору (в оспорюваній частині ) не може розцінюватися як фіктивний;

- позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами, що оспорюваний п. 6.1 Договору у визначеній ним частині суперечить закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а також не доведено факту, що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення;

- помилково та безпідставно позивачем визначено, що Акти приймання-передачі є Додатками до Договору, оскільки Додатками до спірного Договору є лише додаткові угоди до нього, тоді як Акти приймання-передачі природного газу є підтвердженням наявності чи відсутності передачі однією стороною та прийняття іншою стороною предмету договору ( природного газу) тобто є лише доказом, а не окремим обов`язком щодо виконання сторонами договірних зобов`язань. Звернув увагу суду, що експерт у Висновку судової-економічної експертизи №910/22-22 від 10.10.2023 підтвердив використання природного газу в обсягах вказаних в Актах приймання-передачі природного газу. Просить в позові відмовити.

Відповідач - 2 у відзиві на позов, його представник пояснив, що заперечень чи пояснень щодо заявлених позовних вимог на має, оскільки: - ПрАТ «Тернопільгаз» не є стороною спірного Договору, а лише Газорозподільним підприємством, яке здійснювало розподіл природного газу, який ПАТ «НАК «Нафтогаз» передало позивачу; - щодо не надання актів коригування за кожен місяць зазначив, що такі відповідно до вимог чинного законодавча не складаються, а показники лічильників побутових споживачів вносяться на підставі поданих ними даних; - у разі не подання побутовими споживачами показників, обсяг спожитого газу визначається на рівні місячного об`єму споживання; - оператор ГРМ відповідно до абз. 6,7 пункту 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу Споживача, інших способів обліку спожитого газу законодавством не визначено; - у ПрАТ «Тернопільгаз» відсутні документи, в яких відображено обсяг газу помісячно з 01.01.2020 по 31.07.2020, що було відкореговано (змінено) в результаті проведених перерахунків для побутових споживачів ТОВ «Тернопільоблгаз».

Суд, вважає за необхідне зазначити, що розгляд даної справи здійснювався із врахуванням Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні (в редакції Указів № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №10211/2023 від 06.11.2023 та №49/2024 від 05.02.2024), рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 та розпорядження голови Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2022 № 10-р, відповідно до яких з 24.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану.

Згідно з приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( перейменовано на АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Тернопільоблгаз (Покупець), керуючись Законом України «Про ринок природного газу», постановою Кабінетом Міністрів України від 19.10.2018 року №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», іншими нормативно-правовими актами, укладено 05.11.2018 Договір №18-546-Н купівлі-продажу природного газу та Додаткові угоди до нього №1 від 26.11.2018, №2 від 27.12.2018, №3 від 21.01.2019, №4 від 27.02.2019, №5 від 20.03.2019, №6 від 27.03.2019, №7 від 26.04.2019, №8 від 17.05.2019, №9 від 21.06.2019, №10 від 25.06.2019, №11 від 15.07.2019, №12 від 24.07.2019, №13 від 22.08.2019, №14 від 30.09.2020, №15 від 28.10.2020, №16 від 25.11.2019, №17 від 28.12.2019, №18 від 30.01.2020, №19 від 27.02.2020, №20 від 23.03.2020, № 21 від 23.04.2020, №22 від 30.04.2020, №23 від 27.05.2020, №24 від 25.06.2020, №25 від 03.07.2020 та № 26 від 27.07.2020, якими сторони узгоджували період та обсяги поставки природного газу, його вартість, порядок та умови передачі газу та строк дії Договору (далі-Договір), за умовами якого сторони взяли на себе наступні зобов`язання:

- Продавець зобов`язався передати Покупцеві у 2018 році природний газ, а Покупець, в свою чергу, прийняти та оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1.Договору);

- Природний газ, що передається за цим договором, використовується Покупцем виключно для постачання побутовим споживачам ( п.1.2 Договору);

- Продавець передає Покупцеві природний газ у віртуальній точці газотранспортної системи, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить у віртуальній точці газотранспортної системі, в якій здійснюється передача природного газу. Пунктом 3.2 Договору визначено, що приймання - передача природного газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання передачі ( п. 3.1 Договору);

- Покупець зобов`язується подати Продавцеві не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, підписані та скріплені печаткою Покупця (за її наявності) два примірника акта приймання - передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість (п.3.3 Договору);

- Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, після подачі Покупцем документів, визначених пунктом 3.3 Договору, повертає Покупцеві один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (п.3.4 Договору);

- коригування обсягів природного газу, які планується передати згідно з цим договором, оформляється Покупцем у вигляді заявки ( п.3.6 Договору);

- кількість природного газу, яка передається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 (п.4.1 Договору);

- відповідно до п.6.1 Договору: «оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі корегуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надав продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватися в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту але з такими особливостями. З дня надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, має бути здійснений до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту».

Оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця, згідно з нормативами розподілу коштів, розрахованих відповідно до нормативно-правових актів України (п. 6.2 Договору);

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.11.2018 і діє в частині продажу природного газу до 31.07.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення ( п. 11.1 Договору в редакції Додаткової угоди №25).

Договір підписано повноважними представниками сторін, підписи, яких завірено печатками.

На виконання умов Договору №18-546-Н позивач передав у власність відповідача, зокрема, за період січень - березень та травень липень 2020 року природний газ в загальному обсязі 103 035,85886 тис.куб.м на загальну суму 470 844 803,73грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:- Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2020 в обсязі 36 009,91386 тис.куб.м на суму 200 935 319,34грн; - Акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2020 в обсязі 27 621,122 тис.куб.м на суму 130 857 827,59грн; - Акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2020 в обсязі 23 815,820 тис.куб.м на суму 97 054 229,66грн; - Акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2020 в обсязі 7 376,471 тис.куб.м на суму 20 144 139,10грн; - Акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2020 в обсязі 4 234,881 тис.куб.м на суму 10 886 761,04грн та Акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2020 в обсязі 3 977,651тис.куб.м на суму 10 966 527,00грн, які підписані представниками сторін без зауважень та їх підписи скріплені печатками.

Відповідно до Висновку судової-економічної експертизи №910/22-22 від 10.10.2023 Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз : 1/ в результаті дослідження представлених документів встановлено, що документально підтверджується обсяг природного газу у Актах приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 складеними Акціонерним товариством «Національна компанія «Нафтогаз України» та Товариством обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» на виконання Договору купівлі-продажу природного газу №18-546-Н від 05.11.2018 в кількості 118 457,16куб.м (в тому числі Акт приймання передачі від 30.04.2020 у кількості 15 421,301 куб. м, вартістю 53 610 610,80грн, який не є спірним). Встановити чи відповідають обсяги газу показникам поданим побутовими споживачами та розміщених ПрАТ «Тернопільгаз» на платформі оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» визначити немає можливості, оскільки не надані акти коригування за кожен місяць; 2/ документально підтверджується вартість природного газу у Актах приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 складеним Акціонерним товариством «Національна компанія «Нафтогаз України» та Товариством обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» на виконання Договору купівлі-продажу природного газу №18-546-Н від 05.11.2018 на суму 524 455 414,50грн. Чи підтверджується вартість фактичних обсягів природного газу спожитого побутовими споживачами на підставі даних розміщених ПрАТ «Тернопільгаз» на платформі оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 визначити немає можливості, оскільки не надані акти коригування за кожен місяць.

Позивач вважає, що п. 6.1 Договору №18-546 Н купівлі продажу природного газу укладеного між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз» та Акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 суперечать актам цивільного законодавства, а тому звернувся до суду про визнання таких недійсними.

Суд, на підставі ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним учасниками справи доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд виходив із наступного:

- укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про купівлю-продаж, порядок укладення, виконання якого регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Господарського кодексу України (далі ГК) та інших нормативних актів законодавства.

Згідно зі ст. 11 ЦК України , цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Засади функціонування ринку природного газу в Україні визначаються нормами Закону України "Про ринок природного газу", за приписами статті 1 якого оптовим продавцем є суб`єкт господарювання, який реалізує природний газ оптовому покупцю або постачальнику на підставі договору купівлі-продажу; постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України , зобов`язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу . Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст. 265 ГК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Положеннями частини 1 статті 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Водночас, частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами 2-5 ст. 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом наведеної норми вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.13. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин"(правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 638/2304/17 ).

Тлумачення змісту статей 16, 203, 215 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду" (правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №904/2922/18 п.148) .

Верховний Суд у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20 зазначив, що для визнання в судовому порядку недійсним договору, окрім іншого, в обов`язковому порядку суд повинен установити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб (учасників правочину, або заінтересованих осіб) у зв`язку з укладенням спірного правочину, а ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Зазначений висновок є загальним для спорів про визнання недійними договорів.

При вирішенні спору про визнання недійсним правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №910/1255/20, від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19 та від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20. Такі необхідно врахувати на підставі частини четвертої статті 236 ГПК України.

Матеріалами справи підтверджено:

- на виконання Договору №18-546-Н позивач передав у власність відповідача, у період січень - березень та травень липень 2020 року природний газ в загальному обсязі 103 035,85886 тис.куб.м, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу які підписані представниками сторін без зауважень та їх підписи скріплені печатками

- рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2022 у справі №921/704/20, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.09.2023, задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільоблгаз на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 405 730 181,87 грн 87 коп., заборгованості за отриманий природний газ на підставі Договору №18-546-Н купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018, зокрема, і згідно Актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Висновком експертизи №910/22-22 від 10.10.2023 підтверджено обсяг природного газу зазначений у Актах приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 складеним Акціонерним товариством «Національна компанія «Нафтогаз України» та Товариством обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» на виконання Договору купівлі-продажу природного газу №18-546-Н від 05.11.2018 в кількості 118 457,16куб.м,які підписані повноважними особами без заперечень, підписи яких засвідчені печатками сторін.

Позивачем не доведено, що зміст пункту 6.1 Договору №18-546-Н купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 свідчить про наявність порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи його інтересів, що було б підставою для визнання його недійсним.

Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що із втратою чинності Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 (втратила чинність 01.01.2020), унеможливило провести згідно п.6.1 Договору остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій за процедурою, визначеною Порядком, оскільки: позивач не довів, що у зв`язку з втратою чинності постанови змінився порядок обліку та проведення розрахунків і така зміна вплинула на права і обов`язки позивача;- позивач (Покупець) не підтвердив, що він ініціював проведення розрахунку за придбаний природний газ в частині, що підлягає оплаті за іншою процедурою ніж передбачено Порядком, і йому в цьому було відмовлено; - не встановлено даного факту і рішенням суду від 05.05.2022 у справі №921/704/20, в якій досліджувався спірний період ( січень липень 2020), дотримання сторонами порядку обліку та порядку розрахунків за газ.

Щодо визнання недійсними Актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020 та від 31.07.2020 складених на виконання Договору №18-546 Н купівлі продажу природного газу укладеного між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, акти приймання-передачі природного газу в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, які підтверджують факт здійснення господарської операції - отримання природного газу за конкретний місяць, та в яких зазначено договір, дату його укладення, дату останнього дня місяця, в якому здійснювалось отримання природного газу, а тому такий не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, а відтак не може бути визнаний недійсним, оскільки така господарська операція або підтверджується, або заперечується.

Позивачем не надано доказів на спростування даних щодо об`ємів використаного природного газу, про що свідчать і підписи на спірних актах без заперечень та не наведено обґрунтувань чинним законодавством щодо іншого порядку обліку та проведення розрахунку ніж встановлено Договором.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

При таких обставинах, суд визнає доводи відповідачів обґрунтованими, і у позові відмовляє.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене "08"квітня 2024 року.

Суддя М.С. Стадник