ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Справа № 915/1037/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44, )

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19, )

про стягнення грошових коштів в сумі 9079897,59 грн,

за участі представників учасників справи:

від позивача: Горбач А.М.

від відповідача: Іноземцев Є.С.

від третьої особи: не з`явився,

в с т а н о в и в:

До Господарського суду Миколаївської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про стягнення грошових коштів у загальній сумі 9079897,59 грн, з яких: 6531566,92 грн основна заборгованість, 1637163,23 грн пеня, 737968,59 грн інфляційні втрати, 173198,85 грн 3% річних та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір транспортування природного газу, за умовами якою позивач надавав відповідачу послугу транспортування природного газу, складовою якого є вчинення дій з врегулювання добового небалансу. У травнi 2022 року у відповідача виник небаланс природного газу внаслідок безпідставного відбору природного газу з газотранспортної системи України. У зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу кошти, відповідно до розміру добового небалансу (оплатити безпідставно відібраний газ). Відповідач не здійснив плату за добовий небаланс у строки, передбачені укладеним між сторонами договором транспортування природного газу.

Ухвалою суду від 05.07.2023 позовну заяву залишено без руху з підстав недотримання позивачем п. 7 ч. 3 ст. 162 ГПК.

Судом встановлено позивачеві 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

19.07.2023 позивачем подано до господарського суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 07.08.2023 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; підготовче засідання у справі призначити на 06 вересня 2023 року о 10:40 год.; задовольнити клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яке міститься у п. 1 прохальної частини позовної заяви; залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19, ). Судом також встановлено учасникам справи процесуальні строки для подання суду заяв по суті справи та письмових пояснень.

23.08.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи по суті справи.

Третя особа просить суд розглядати справу без участі представника НКРЕКП з урахуванням інформації, наданої у цих поясненнях.

Третя особа зазначає, що при визначені вартості добових негативних небалансів та здійсненні розрахунків за них позивач та відповідач мали керуватися приписами Кодексу ГТС та умовами договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № .

31.08.2023 відповідачем подано до господарського суду відзив на позовну заяву.

Відповідач просить суд визнати причини пропуску строку на подання відзиву поважними та поновити строк на його подання, прийняти відзив до розгляду та відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Заперечення відповідача обґрунтовано наступним:

1) відповідач зазначає, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу», пункт 4 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, п 9.3 та п.11.4 Договору, на підтвердження факту здійснення господарської операції Позивач має довести реальність вчинення балансуючих дій кожної доби та понесення витрат пов`язаних з таким балансуванням. Позивачем не надано доказів надання відповідних послуг, зокрема актів наданих послуг транспортування природного газу у спірний період, оформлених у відповідності до п. 11.1 Договору. Позивач на підтвердження відбору відповідачем з газотранспортної системи природного газу надав до матеріалів справи зведені акти приймання-передачі природного газу, які за своєю суттю є технічними та не доводять факт надання послуги за Договором транспортування природного газу, укладеного між сторонами. Також, не заслуговують на увагу твердження позивача про підтвердження відповідачем наявності негативних небалансів за травень 2022 року, власне отриманням послуги перевищення замовленої потужності згідно підписаного акту наданих послуг №05-2022-/9990000 від 31.05.2022 та №05-2022-/1000522 від 31.05.2022. Між сторонами не погоджено обсягів розподілу потужності природного газу (Додатки №1, №2 до Договору не підписані). Відповідачем не надано Позивачу фінансового забезпечення. Отже, були відсутні передумови для надання «послуг; перевищення замовленої (договірної) потужності»;

2) Оператором ГТС недотримано процедури щодобового балансування у вересні, грудні 2021 року. В матеріалах справи відсутні первинні документи та іншідокази, які б підтвердили відхилення у функціонуванні ГТС позивача у травні 2022 року від її звичайного рівня, відсутня інформація щодо власної оцінки попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби щодо якої здійснюється балансуюча дія у вказаний період, відсутня інформація про номінації, алокації в розрізі усіх замовників послуг транспортування та виміряні потоки природного газу, про тиск природного газу в газотранспортній системі. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, які саме дії були вчинені позивачем з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій), як того вимагають положення розділу XIII та розділу XIV Кодексу ГТС. Також, як вбачається з матеріалів справи, у травні 2022 року відповідач номінацій Оператору ГТС не подавав, а позивач обсягів газу - не підтверджував. Зазначене дає підстави вважати, що оскільки загрози цілісності ГТС не було, то у позивача була відсутня потреба у закупівлі природного газу для балансування, зокрема й тому, що відповідач не замовляв жодних обсягів газу на травень 2022 року у позивача. Отже, відповідно у позивача були відсутні підстави для вчинення дій з врегулювання добового небалансу, позивачем не доведені дії, які призвели до певного результату, як то передбачено ст.901 ЦК України. В матеріалах справи відсутні докази дотримання Оператором ҐТС процедури щодобового балансування. Зокрема, Оператор ГТС не надав жодного документу, який би підтверджував поділ за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу в ГТС або відібраного з точки виходу з ГТС, між усіма замовниками послуг транспортування природного газу, в тому числі в розрізі їх споживачів. А тому, на думку відповідача, доводи позивача, що вказані негативні щодобові небаланси виникли, зокрема, внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газотранспортної системи у спірному періоді, не підтверджені жодними доказами;

3) Щодо відсутності факту врегулювання Оператором ГТС щодобових негативних небалансів за травень 2022 року позивач зазначає про відсутність в матеріалах справи первинних документів та інших доказів, які б підтвердили відхилення у функціонуванні ГТС позивача у травні 2022 року від її звичайного рівня, відсутність інформації щодо власної оцінки попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби щодо якої здійснюється балансуюча дія, інформації про номінації, алокації в розрізі усіх замовників послуг транспортування та виміряні потоки природного газу, про тиск природного газу в газотранспортній системі. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, які саме дії були вчинені позивачем з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій), як того вимагають положення розділу XIII та розділу XIV Кодексу ГТС.

Оператор ГТС зобов`язаний доводити понесення ним реальних та обґрунтованих витрат на балансування, як того вимагає ч. 2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу», та узгоджується з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 22, ч. 1 ст.32, ч.3 ст. 2, ч. 5 ст. 38, пп. 16, ч. 2 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу», п. 9.3 Договору, п. 3 розділу ХІІІ Кодексу ГТС, пп. 1-2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, пп. 1, 2 гл. 3, п.3 гл. 4 розділу XIV Кодексу ГТС, ст. 5 Закону України «Про природні монополії», п.2.2. розділу 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201, ст. 12, 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та правовим позиціям Верховного Суду у справах № 925/358/18, №910/20912/17. №917/706/18.

4) щодо обсягу природного газу, який надійшов в газорозподільну мережу відповідача у травні 2022 року відповідач зазначає, що керуючись п.4 п. 2 гл. 7 розд. ІІІ Кодексу ГТС між позивачем та відповідачем складено:

- 03.06.2022 зведений акт приймання-передачі природного газу за травень 2022 року про те, що у травні 2022 року ТОВ «Оператор ГТС України» передало, а АТ «Миколаївгаз» прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі 4 568 869,31 м.куб.;

- 02.06.2022 зведений акт приймання-передачі природного газу за травень 2022 року про те, що у травні 2022 року ТОВ «Оператор ГТС України» передало, а АТ «Миколаївгаз» прийняло у фізичних точках виходу з газотранспортної системи природний газ в обсязі 1 655 996,89 м.куб.

Водночас, на думку відповідача, вказані акти приймання-передачі природного газу складалися між сторонами в розрізі місяця (які не містять жодних даних про щодобові обсяги) на виконання Технічної угоди про умови приймання-передачі природного газу № від 31.01.2020, що укладена між позивачем та відповідачем, та вимог пункту 5 глави 1 розділу XII Кодексу ГРМ.

Положення вказаної Технічної угоди передбачають порядок документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи між Оператором ГТС та Оператором ГРМ (як двома перевізниками)

Дані акти приймання-передачі природного газу підтверджують обсяг газу, переданий постачальниками з газотранспортної системи до газорозподільної системи для подальшого розподілу до їх споживачів.

Також, дані акти приймання-передачі природного газу не передбачають обліку балансування у визначені періоди в розрізі кожної доби, а також, фізичне транспортування за номінаціями (заявками) замовника послуг транспортування щодобово;

5) відповідач вважає безпідставними твердження позивача про самостійне підтвердження відповідачем обсягів небалансів. Щодо тверджень Оператора ГТС про докази використання потужності газорозподільної системи відповідач наголошує, що відповідач у взаємовідносинах з Позивачем за Договором транспортування природного газу № від 04 02.2020 виступає як замовник послуг транспортування, а не як Оператор ГРМ. За змістом норм чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватися лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, та не включає переміщення природного газу в газорозподільні мережі відповідача. Позивач помилково ототожнює погоджений обсяг природного газу, переданий постачальниками - іншими замовниками послуг транспортування (в яких також укладений договір транспортування природного газу з Оператором ГТС) з газотранспортної системи до газорозподільної системи для подальшого розподілу до споживачів, з нібито втратами газу в газорозподільній мережі, що суперечить умовам Договору та чинному законодавству;

6) Оператором ГТС належними доказами факту реальності здійснення господарської операції щодо надання послуг транспортування природного газу (складовою яких є послуги врегулювання небалансів) замовникам послуг транспортування, також вже була підтримана Верховним Судом у справах" №922/3363/20 від 02.12 2021, №904/2611/18 від 23.06.2021, №908/955/18 від 02 07 2020, №911/1159/18 від 08 06 2021, №922/1382/18 від 09 10 2019. №924/538/18 від 23.02 2021 №915/2360/19 від 15 06 2021. №926/2479/19 від 09 06 2021. №924/59/20 від 08 06 2021, №904/5147/19 від 08 06 2021, №904/5807/19 від 27.05 2021 №924/538/18 від 23.02.2021. №922/4053/19 від 22 07 2021. №903/973/19 від 04.08.2021, №903/904/19 від 08.06 2021, №911/3035/19 від 21 12 2021, №911/1159/18 від 08,06.2021 (вказані постанови Верховного Суду є загальнодоступними та містяться в ЄДРСР);

7) щодо спростування тверджень позивача про наявність несанкціонованих відборів природного газу відповідач, посилаючись ч 5 глави 1 розділу І , главі 5 розділу IV, п.п 3 п 1 гл 1 розділу X, ч.7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС відповідач зазначає, що позивач не надсилав жодного повідомлення про припинення подачі природного газу будь-яким споживачам у спірний період, також, не здійснював жодних дій з регулювання обсягу надходження газу в/з газотранспортної системи на точках входу/виходу та не вчиняв жодних заходів з припинення та/або обмеження транспортування природного газу, та не повідомляв постачальника «останньої надії», що свідчить про необґрунтованість тверджень позивача про несанкціонований відбір природного газу. Отже, відповідач вважає, що позивач безпідставно відніс в небаланс відповідача нібито несанкціонований відбір природного газу споживачами з газотранспортної системи у спірному періоді.

Щодо строків для подання відзиву на позовну заяву позивач зазначає, що ухвала суду від 07.08.2023 у справі № 915/1037/23 була отримана відповідачем 14.08.2023, отже кінцевий строк для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням п`ятнадцяти днів встановлених судом є 29.08.2023, але внаслідок введення військового стану, а також відсутність на робочому місті відповідальних працівників, підготовка та направлення відзиву у процесуальні строки встановлені зазначеною ухвалою виявилося неможливим.

06.09.2023 позивачем подано до суду відповідь на відзив.

Позивач просить суд прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи № 915/1037/23 дану відповідь на відзив на позовну заяву, позовні вимоги ТОВ Оператор газотранспортної системи України до АТ Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз задовольнити у повному обсязі, зобов`язати відповідача надати відповіді на запитання, що додавались ТОВ Оператор ГТС України до позовної заяви в порядку, визначеному ГПК. Тверджень відповідача про невиконання Договору від 04,02.2020 № та відсутність надання послуг транспортування природного газу у спірний період вважає безпідставними та необґрунтованими. Отримавши через інформаційну платформу акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць травень 2022 року та рахунок на оплату, які були надіслані 14.06.2022 та 10.11.2022 відповідно, АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» зобов`язане було оплатити на користь Оператора вартість послуг балансування (вартість негативного щодобового небалансу). Ні до позивача з претензіями, ні до суду з позовом із вимогами щодо не погодження або з об`ємами отриманих послуг балансування (врегулювання негативного щодобового небалансу) та/або їх з вартістю, Відповідач не звертався, відтак об`єми та вартість отриманої АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» послуги балансування (врегулювання негативного щодобового небалансу) за травень 2022 року є узгодженими. Відповідач у Відзиві на позов не вказує в чому саме виявляється неналежність та недопустимість доказів - реєстрів файлів з інформаційної платформи. Адже, підписавши Договір відповідач ознайомився із необхідністю використання інформаційної платформи та з тим, що в процесі виконання вказаного Договору його Сторони використовують інформаційну платформу, зокрема також, як засіб обміном інформацією, а тому твердження про те, що файли (які підписані ЕЦП) з інформаційної платформи не мають доказового навантаження, є перекручуванням обставин та не відповідають фактичним умовам Договору. Щодо спростування тверджень відповідача про відсутність відхилень у функціонуванні газотранспортної системи позивач зазначає, що вказані твердження є також безпідставними та необґрунтованими, а відповідач здійснює ототожнення різних за змістом понять фізичного та комерційного балансування.

Позивач зазначає, що необхідно розрізняти послугу фізичного балансування, яка, фактично, с купівлею оператором газотранспортної системи природного газу для вчинення балансуючих дій, спрямованих на забезпечення підтримання певної кількості та тиску газу в газотранспортній системі, та послугу комерційного балансування, яка полягає у врегулюванні добового небалансу та є складовою послуги транспортування природного газу та надається замовникам цих послуг оператором газотранспортної системи. Комерційне балансування фактично є врегулюванням небалансів, а саме - різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації, що підтверджуються висновками Верховного Суду наведеними у постановах від 23.06.2022 по справі №906/184/21, від 23.06.2022 по справі № 906/252/21, відповідно до яких Оператор ГТС здійснює балансування системи на постійній основі, а не лише у разі виявлення у конкретного замовника небалансу. Ні Кодекс ГТС, ні Договір не пов`язують виникнення у відповідача як замовника обов`язку з оплати послуг з врегулювання Оператором ГТС добового небалансу саме з існуванням загрози цілісності газотранспортної системи. Підставою для оплати є, як зазначено вище, виникнення у замовника негативного небалансу. Встановлення факту вчинення Оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у даній справі, оскільки між Оператором ГТС та Оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розділом XIII, а розділом XIV Кодексу ГТС. АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» безпідставно залишає поза увагою те, що відповідно до п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє дії з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій. Згідно п. 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС, саме замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (Б). Відповідач не надав жодного доказу виконання останнім обов`язку щодо врегулювання власних небалансів, як і не спростування обсяги негативних небалансів. Позивачем до позовної заяви надано належні та допустимі докази, які підтверджують щодобові обсяги природного газу подані/відібрані відповідачем до/з газотранспортної системи через точки входу/виходу у травні 2022 року та щодобові обсяги природного газу фактично використані відповідачем на власні виробничо-технологічні витрати у спірний період. Верховний Суд у постановах від 23.06.2022 по справі № 906/184/21, від 23.06.2022 по справі №906/252/21, від 31.05.2022 по справі № 904/5697/20, від 02.06.2022 по справі № 924/362/21 від 22.06.2022 по справі №916/1157/21, від 19.07.2022 по справі № 914/2718/20, від 21.07.2022 по справі №906/1261/20, від 28.07.2022 по справі №904/5698/22 чітко вказав на те, що дослідженню в сукупності підлягають надані позивачем акти, довідки (розрахунки) про добові небаланси та реєстри файлів, завантажених до інформаційної платформи відповідно до вимог Кодексу ГТС, оскільки їхні вихідні дані мають значення для підтвердження/спростування обставин наявності щодобових небалансів.

Щодо спростування заперечень відповідача про самостійне підтвердження обсягів небалансів, у наданих звітах за формою 8в до НКРЕКП позивач вказує на те, що форма звітності №8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна) «Звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків» затверджена безпосередньо постановою НКРЕКП від 07.07.2016 № 1234, як самі форми звітності перед НКРЕКП для здійснення моніторингу на ринку природного газу, так і інструкція щодо їх заповнення Операторами газорозподільних систем, які щомісячно надаються Регулятору. Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 18.02.2022 по справі № 918/450/20 та Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 по справі № 903/775/20 чітко висловлено позицію про те, що Оператор ГТС виконує процедуру алокації виключно на підставі інформації про обсяги подачі та / або відбору природного газу, яка надається самим оператором ГРМ. Тобто, Оператор ГТС фактично здійснює алокацію (аналіз та систематизацію даних) на підставі інформації щодо обсягів відібраного газу, яка була надана самим Замовником послуг (тобто у даному випадку саме АТ «МИКОЛАЇВГАЗ». При цьому, подання Замовником нульових номінацій або неподання їх взагалі не впливає на обсяг відібраного замовником природного газу з ГТС. Форма 8в підписується керівником суб`єкта господарювання або уповноваженою особою та головним бухгалтером. Враховуючи, що саме Регулятором затверджено форми звітності щодо здійснення моніторингу на ринку природного газу та інструкції щодо їх заповнення, інформація, яка міститься у звітах АТ «МИКОЛАЇВГАЗ» за формою №8в також не містить конфіденційної інформації, що свідчить про необґрунтованість доводів відповідача.

06.09.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі на 5 днів та відкладення підготовчого засідання у справі на 13 жовтня 2023 року о 10:45 год.

19.09.2023 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач просить суд визнати причини пропуску строку на подання заперечень на відповідь на відзив поважними та поновити строк на їх подання, прийняти заперечення на відповідь на відзив до розгляду та відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

19.09.2023 відповідачем подано до суду заяву в порядку ст. 88, 90 ГПК України.

13.10.2023 на електронну пошту суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Об`єднаною Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи №918/686/21 у подібних правовідносинах.

Ухвалою від 13.10.2023 суд постановив: продовжити строк підготовчого провадження у справі на 25 днів та відкласти підготовче засідання на 08 листопада 2023 року о 10:45 год.; зобов`язати відповідача - Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз в 10-денний строк з дня отримання даної ухвали надати відповідь на запитання, поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України при поданні позовної заяви.

03.11.2023 позивачем подано до господарського суду заперечення проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Позивач просить суд відмовити Акціонерному товариству Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 915/1037/23 до розгляду Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/686/21.

08.11.2023 відповідачем подано до господарського суду заяву свідка в порядку ст. 88, 90 ГПК України.

08.11.2023 представник відповідача заявив усне клопотання про залишення без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі.

08.11.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про залишення без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 06 грудня 2023 року об 11:30 год.

06.12.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 17 січня 2024 року об 11:30 год.

16.01.2024 представником позивача подано до суду письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду у Постанові від 03.11.2023 у справі №918/686/21.

Позивач просить суд врахувати ці письмові пояснення та викладені в них висновки ОП КГС у постанові від 03.11.2023 року у справі № 918/686/21 при вирішенні справи № 915/1037/23.

Судове засідання у справі Господарського суду Миколаївської області № 915/1037/23, призначене на 17 січня 2024 року об 11:30 не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою від 19.01.2024 судове засідання у справі призначено на 07 лютого 2024 року об 11:30 год.

06.02.2024 представником відповідача подано до господарського суду клопотання про зупинення провадження у справі 915/1037/23 до набрання законної сили рішенням у справи № 910/423/24.

Ухвалою від 06.03.2024 судом відмовлено у задоволені клопотання Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз від 07.02.2024 про зупинення провадження у справі.

07.02.2024 судове засідання у справі було перервано у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Миколаївській області, яка тривала протягом часу, визначеного для розгляду даної справи.

Ухвалою від 07.02.2024 судове засідання у справі призначено на 06 березня 2024 року о 12:00 год.

05.03.2024 представником позивача подано до господарського суду заперечення проти клопотання АТ Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз про зупинення провадження у справі № 915/1037/23 до набрання законної сили рішенням у справі № 910/423/24.

06.03.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, зокрема зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на 90%.

06.03.2024 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 20 березня 2024 року о 12:00 год.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

У судовому засіданні 20.03.2024 сторони підтримали свої позиції, викладені у заявах по суті справи.

На підставі ст. 233 ГПК України, судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

04 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Оператор) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі - Замовник) було укладено Договір № про транспортування природного газу (далі - Договір) (т.1, а.с.45-57).

Умовами п. 2.1 Договору передбачено, що Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі Послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість такої Послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (п. 2.2 Договору).

Обсяг Послуги, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженням), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (п. 2.3 Договору).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі (п. 2.5 Договору).

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів (п. 2.6 Договору).

Додатки 1, 2, 3 до Договору є його невід`ємними частинами цього Договору (пункт 2.7).

Згідно п. 2.8. Договору взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовлені, наданні, супроводжені) послуг транспортування за цим Договором здійснюються Сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу.

Відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому Послуг (п. 4.1. Договору).

Пунктом 9.1 Договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Замовника добового небалансу Оператор здійснює купівлю/продаж природного газу Замовника в обсягах добового небалансу.

Відповідно до п.9.2. Договору, у разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу.

Згідно з п. 9.3. Договору у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за щодобовий небаланс.

Згідно з п. 11.4. Договору врегулювання щодобових небалансів оформлюється одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Згідно з п. 13.1. Договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Відповідно до п. 13.5. Договору, у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в poзмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно п. 17.1. Договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між Сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний piк, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Предметом спору у даній справі є майнова вимога про стягнення з відповідача вартості негативних небалансів за газовий місяць травень 2022 року в сумі 6531566,92 грн, а також нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням умов договору пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Договором за послуги балансування обсягів природного газу.

Позивач посилається на те, що за результатами співставлення остаточної інформації про подачi/відбори відповідачем газу до/з газотранспортної системи у травні 2022 року Оператор встановив у відповідача наявність негативних щодобових небалансів, що оформлено Оператором відповідними актами врегулювання щодобових небалансів, а саме: за газовий місяць травень 2022 року на суму 6531566,92 грн.

Керуючись п.2.8. та 9.3. Договору Оператор через інформаційну платформу направив відповідачу рахунок на оплату щодобових небалансів №05-2022- від 31.05.2022 на суму 6531566,92 грн.

Відправлення актів врегулювання щодобових небалансів та рахунків на оплату підтверджується «Реєстром файлів відправлених з Інформаційної платформи».

Відповідачем зобов`язання за Договором щодо оплати за щодобові небаланси травня 2022 року не виконано, що стало підставою звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.37 Закону "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) оператор ГРМ провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

Постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності на ринку природного газу, в тому числі Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу (далі - Ліцензійні умови з розподілу).

Пунктом 2.1 Ліцензійних умов з розподілу передбачено, що господарська діяльність з розподілу природного газу здійснюється з дотриманням вимог Закону "Про ринок природного газу", чинних Кодексу ГРМ, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу.

Відповідно до підпунктів 27, 28 п.2.2 Ліцензійних умов з розподілу при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог: мати укладений з оператором ГТС договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування, затвердженого НКРЕКП; здійснювати розрахунки із оператором ГТС за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу.

Взаємовідносини між оператором ГТС та оператором ГРМ, пов`язані з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з ГТС до ГРМ, регулюються укладеним між ними договором на транспортування природного газу, який укладається за формою Типового договору транспортування, технічною угодою та відповідно до вимог Кодексу ГТС (абз.3 п.2 гл.1 розд.VI Кодексу ГРМ).

Згідно з п.4 гл.1 розд.І Кодексу ГТС, доступ суб`єктів ринку природного газу до ГТС здійснюється на принципах, зокрема, надання оператором ГТС послуг доступу та приєднання виключно на договірних засадах.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), від 30.09.2015 №2493, та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.

За змістом частин першої і другої статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - транспортування, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Розглядаючи даний спір, господарський суд застосовує наведені вище нормативні акти та положення відповідного договору, якими врегульовано правовідносини сторін в контексті тверджень та заперечень сторін спору, викладених у заявах та поясненнях протягом розгляду справи, наступним чином.

Абзацом 1 ч.1 ст.32 Закону "Про ринок природного газу" передбачено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами.

Договір транспортування - договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі Типового договору транспортування, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги) (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Згідно з п.п. 1 та 9 гл.1 розд.VIIІ Кодексу ГТС, договір транспортування природного газу передбачає можливість надання оператором ГТС замовнику таких видів послуг: 1) доступ до потужності в точці входу або виходу з ГТС; 2) замовлення фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтвердженої номінації; 3) вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

У п.2 гл.2 розд.ІХ Кодексу ГТС передбачено, що у договорі транспортування природного газу чи його окремому додатку зазначаються: точки входу та/або виходу; обсяг розподіленої (договірної) потужності; період (річний, квартальний, місячний); тип потужності (гарантована чи переривчаста, потужність з обмеженнями); строк, на який потужність була розподілена.

Відповідно до п. 2.1. договору транспортування природного газу від 04.02.2020, за цим Договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Пунктом 2.3 Договору транспортування передбачено, що обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Відповідно до п.2.7 Договору транспортування додаток 1 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби. Додаток 2 є невід`ємною частиною цього Договору транспортування у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби.

Пунктом 6.1 Договору транспортування передбачено, що оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до ГТС або в точках виходу з ГТС в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору ГТС здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС (п.2.4 Договору транспортування).

Пунктом 2 гл.1 розд.ІХ Кодексу ГТС передбачено, що доступ до потужності надається оператором ГТС на такі періоди: річний, квартальний, місячний, на добу наперед, протягом доби.

При цьому на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності (пп.4 п.2 гл.1 розд.ІХ Кодексу ГТС).

Протягом доби - потужність визначеного обсягу, яка доступна з певного часу протягом газової доби і до часу закінчення газової доби з постійним потоком. При цьому одиниця виміру потужності протягом доби - тис куб. м/добу (пп.5 п.2 гл.1 розд.ІХ Кодексу ГТС).

Відповідно до п.1 гл.7 розд.IX Кодексу ГТС доступ до потужності точок входу/виходу на добу наперед надається на підставі укладеного договору транспортування та номінації, підтвердженої оператором ГТС. Доступ до потужності точок входу/виходу протягом доби надається на підставі укладеного договору транспортування та реномінації, підтвердженої оператором ГТС. Номінація/реномінація підтверджується оператором ГТС відповідно до гл.1 цього розділу та вимог розд.XI цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що укладення додатків 1 (розподіл потужності) та 2 (розподіл потужності з обмеженнями) є обов`язковими, крім випадків надання доступу на добу наперед та/або протягом доби, які надаються у разі подання замовником оператору ГТС відповідних номінації/реномінації.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

Відповідно до п.1 гл.1 розд.ХІ Кодексу ГТС номінації подаються замовниками послуг транспортування на відповідну добу в розрізі кожної точки входу/виходу. Номінація/реномінація надається через інформаційну платформу оператора ГТС (п.7 гл.1 розд.ХІ Кодексу ГТС).

Відповідно до п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС, номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору ГТС, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до ГТС в точках входу та відібрані з ГТС в точках виходу. Реномінація - заявка на зміну підтвердженої номінації (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Інформація, що міститься в номінації, попередньо погоджується оператором ГТС в порядку, визначеному розд.ХІ Кодексу ГТС, та є достатньою для надання послуг транспортування. Неподання номінації унеможливлює надання оператором ГТС замовнику послуг транспортування.

Вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби (п.8.1 Договору транспортування).

П.8.2 Договору транспортування передбачає, що вартість договірної потужності замовника, крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням КМУ відповідно до ст.11 Закону "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, на період газового місяця визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця (відповідно до формули, визначеної Договором транспортування). Для послуг доступу до потужності на період однієї газової доби замовник зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату (крім замовника послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням КМУ відповідно до ст.11 Закону "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора ГРМ) у розмірі не менше від вартості послуги доступу до потужності на період газової доби, яка планується для використання згідно з номінацією. При цьому така оплата має бути отримана оператором ГТС на його рахунок не пізніше ніж за три години до кінцевого строку подання номінації.

Договір транспортування газу пов`язує оплату послуг розподілу потужності у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби з обсягами, вказаними у номінації/реномінації, що подається замовником оператору ГТС з обов`язковою передоплатою в розмірі вартості послуги доступу до потужності, яку замовник сам визначив в поданій оператору ГТС номінації.

При цьому розрахунок вартості такої послуги здійснюється з урахуванням тарифу, встановленого Регулятором для відповідних точок входу та виходу, а не умовами Договору транспортування чи додатками 1 та 2 до нього (що прямо передбачено пунктами 7.1 та 8.2 Договору транспортування).

Судом встановлено, що додатки 1 (розподіл потужності) та 2 (розподіл потужності з обмеженнями) до Договору транспортування ані в момент підписання договору, ані в подальшому сторони не підписали.

Разом з тим, як витікає з матеріалів справи Відповідач як сторона договору без зауважень підписало акти наданих послуг №05-2022-/1000522 від 31.05.2022 та №05-2022-/9990000 від 31.05.2022 (т. 1, а.с. 172-173), якими підтвердило як факт отримання послуг з розподілу потужності, так і перевищення договірної потужності.

Цим обставинам, господарський суд надає такої оцінки.

Верховним Судом в постанові від 15.07.2022 у справі №921/184/21, при розгляді спору у подібних правовідносинах, зазначено, що відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом".

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного.

Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду та від 30.08.2022 у справі №918/772/21 та від 02.08.2022 у справі №922/3303/21.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що непідписання додатків 1, 2 до Договору транспортування не свідчить про неукладеність Договору транспортування в частині надання послуг з розподілу потужності.

Враховуючи наведені обставини та розглядаючи положення наведеного договору в контексті предмету спору, господарський суд виходить з такого.

Відповідно до п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС, балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у ГТС, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування ().

Комерційне балансування - діяльність оператора ГТС, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором ГТС для забезпечення цілісності ГТС, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Відповідно до п.9 гл.1 розд.VIII Кодексу ГТС, вчинення дій з врегулювання добового небалансу є складовою послуги транспортування.

Замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора ГТС у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D) (п.1 гл.1 розд.XIV Кодексу ГТС).

Відповідно до п.1 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС оператор ГТС розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до ГТС та алокаціями відбору з ГТС (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

Згідно з абз.2 п.2 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС, у випадку, якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Згідно з п.3 гл.1 розд.XIV Кодексу ГТС, перевищення обсягів відібраного природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Пунктом 6 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС передбачено, що плата за добовий небаланс застосовується таким чином:

(1) якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору ГТС природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора ГТС у розмірі плати за добовий небаланс;

(2) якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора ГТС в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору ГТС плату за добовий небаланс.

Відповідно, підставою для виникнення у замовника послуг транспортування обов`язку з оплати оператору ГТС вартості добового небалансу є наявність у нього негативного небалансу.

Достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.

Подібні висновки наведені в п.9.26 постанови Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №918/450/20.

Оплата послуг балансування здійснюється замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику акта, рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування.

При цьому, Договір та Кодекс ГТС не передбачають надання оператором будь-яких інших підтверджень факту здійснення ним балансування (в тому числі відповідно до пп.1 п.3 розд.ХІІІ Кодексу ГТС) для того, щоб послуги балансування вважались наданими, а у оператора ГТС виникло право на отримання від замовника оплати.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03 листопада 2023 року у справі № 918/686/21.

Верховним Судом зазначено, що у такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач (оператор ГТС) не повинен доводити існування загрози цілісності ГТС, наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Господарським судом враховується дана правова позиція, враховуючи відповідність даного спору критеріям подібності правовідносин зазначеній Верховним Судом категорії справ.

Згідно з п.2 розд.XIII Кодексу ГТС оператор ГТС вчиняє дії з врегулювання небалансу з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС в разі недотримання замовниками своїх підтверджених номінацій.

У розд.XIII Кодексу ГТС, який регулює заходи фізичного балансування, передбачено, що якщо існує загроза цілісності ГТС, оператор ГТС вживає таких заходів: 1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами; 2) регулювання обсягу надходження газу в ГТС (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом; 3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в ГТС.

Відповідно до п.47 ч.1 ст.1 Закону "Про ринок природного газу", цілісність ГТС - стан ГТС, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором ГТС, що технічно гарантують транспортування природного газу.

Постановою НКРЕКП від 29.11.2019 №2586 "Про транспозицію положень актів Європейського Союзу та Енергетичного Співтовариства на ринку природного газу України" транспоновано положення актів ЄС та ЕС на ринку природного газу, офіційний переклад яких здійснено Урядовим офісом координації європейської та євроатлантичної інтеграції 25.11.2019, а саме: Регламент (ЄС) 312/2014 від 26.03.2014 про Мережевий кодекс балансування газу в газотранспортних системах.

3 огляду на зазначене, вимоги Регламенту (ЄС) 312/2014 мають перевагу над положеннями Кодексу ГРМ, який не може застосовуватися у розріз із положеннями Регламенту.

Цим Регламентом (ЕС) 312/2014 запроваджується Мережевий кодекс, що встановлює правила балансування, включаючи правила процедур номінації, пов`язаних із ГТС, плати за небаланс, процедури розрахунків, що пов`язані із платою за добовий небаланс, та операційне балансування між мережами операторів ГТС.

Главою ІІІ Регламенту визначено принципи операційного балансування. Зокрема, ст.6 гл.III Регламенту встановлено, що оператор ГТС вчиняє балансуючі дії для: (а) підтримання ГТС в межах її операційних лімітів: (b) досягнення певної кількості газу у ГТС на кінець доби, що може відрізнятися від кількості, що очікується відповідно до передбачених подач та відборів для такої газової доби, та яка буде сумісна з економічною та ефективною експлуатацією ГТС.

Пунктом 3 ст.6 гл.ІІІ Регламенту визначено, що оператор ГТС вчиняє дії з балансування шляхом: (а) купівлі та продажу короткострокового стандартизованого продукту на торговій платформі; та/або (b) використання послуг балансування.

Аналогічні за змістом приписи містяться й в Кодексі ГТС (п.3 розд.XIII, п.3 гл.3 розд.XIV).

При цьому, обов`язки оператора ГТС, передбачені як Регламентом, так і Кодексом ГТС щодо певного порядку вчинення балансуючих дій (фізичного балансування) сторонами не заперечуються. Втім, виконання ним цих обов`язків, дотримання всіх встановлених Кодексом ГТС та Регламентом правил роботи ГТС в цілому не входить до предмету доказування у цій категорії справ.

Таким чином, встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі.

Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд.XIII, а розд.XIV Кодексу.

Тому оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування.

В зазначеній постанові Об`єднана палата уточнила висновки щодо застосування п.3 розд.ХІІІ, п.3 гл.3 розд.ХІV Кодексу ГТС, викладені у постановах від 02.12.2021 у справі №922/3363/20, від 14.12.2021 у справі №923/909/19, від 19.03.2021 у справі №922/3987/19, від 04.08.2021 у справі №903/973/19, від 18.02.2022 у справі №918/450/20, вказавши про те, що оператор ГТС не має доводити фактичне надання ним послуг шляхом надання доказів існування загрози цілісності ГТС, наявності в оператора ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, докази понесення оператором ГТС реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факти купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

Отже, помилковими є доводи відповідача про необхідність надання позивачем доказів вчинення ним дій, спрямованих на врегулювання небалансу, та відхилення у функціонуванні ГТС, а обсяг доказів, поданих позивачем є достатнім для встановлення факту негативного небалансу.

Відповідно до п.1 гл.1 розд.VIII Кодексу ГТС, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Тобто фактично спірний Договір транспортування регулює відносини з врегулювання небалансів як складової послуги транспортування природного газу.

При цьому послуги надання доступу до потужності та транспортування мають попередньо замовлятися, однак врегулювання добового небалансу здійснюється оператором ГТС за наявності умов, визначених у Кодексі ГТС та Договорі транспортування (у разі виникнення у замовника небалансу).

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03 листопада 2023 року у справі № 918/686/21.

Пунктами 9.1 та 9.2 Договору транспортування передбачено, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу.

У постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №918/450/20 зазначено, що за законом та договором транспортування природного газу достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу (п.9.26).

Оператор ГТС розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до ГТС та алокаціями відбору з ГТС (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень) (п.1 гл.6 розд.ХІV Кодексу ГТС).

Тобто обсяг послуг балансування визначається сторонами не на момент підписання Договору та додатків до нього, а вже після того, як оператор ГТС отримає інформацію про обсяги природного газу, фактично відібраного замовником та поданої з/до ГТС - в результаті співставлення алокацій подач/відборів замовником природного газу до/з ГТС.

При цьому Договір транспортування не встановлює спеціальний порядок визначення вартості щодобового небалансу, яку має сплатити замовник, а також не містить відсилок до жодних додатків до Договору транспортування (зокрема, до додатків 1, 2). Натомість вартість небалансу визначається у порядку, передбаченому Кодексом ГТС.

Так, п.7.1 Договору передбачає, в тому числі, що вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Так само абз.2 п.9.2 Договору передбачено, що у разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а останній купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розд.XIV Кодексу ГТС.

Відповідно до п.7 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС для розрахунку плати за добовий небаланс для кожного замовника послуг транспортування природного газу оператор ГТС множить остаточний обсяг добового небалансу на ціну, що застосовується відповідно до пунктів 8 - 12 цієї глави.

При цьому з наведених пунктів 8 - 12 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС вбачається, що вартість відповідних послуг не містить прив`язки до даних, наведених у додатках 1, 2 до Договору, а натомість визначається окремо для кожної газової доби з урахуванням реального стану попиту/пропозиції на відповідні стандартизовані продукти.

Пунктом 16 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС передбачено, що на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу оператор ГТС здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць. У точках виходу до ГРМ з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор ГРМ до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору ГТС інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М) (п.2 гл.7 розд.ХІІ Кодексу ГТС).

Відповідно до п.4 гл.7 розд.ХІІ Кодексу ГТС, Остаточна алокація відборів/споживання, що вимірюються щодобово, дорівнює обсягам попередніх добових алокацій, крім випадків зміни режимів нарахування споживачу обсягів у порядку, встановленому Кодексом ГРМ. При зміні режимів нарахування споживачу обсягів за період такої зміни коригування добових обсягів споживання здійснюється відповідно до п.6 цієї глави.

Відповідно до п.2 гл.5, 6 розд.ХІІ Кодексу ГТС, у точках входу з газосховищ оператор ГТС визначає алокацію обсягів згідно з даними підтверджених номінацій/реномінацій; обсяги, визначені в алокації, дорівнюють обсягам, визначеним у підтверджених номінаціях/реномінаціях; у точках виходу до газосховищ оператор ГТС визначає алокацію обсягів згідно з даними підтверджених номінацій/реномінацій; обсяги, визначені в алокації, дорівнюють обсягам, визначеним у підтверджених номінаціях/реномінаціях.

Номінації/реномінації подаються замовником послуг транспортування Оператору ГТС через інформаційну платформу в порядку, визначеному розд.ХІ Кодексу ГТС.

Тобто остаточні алокації, на підставі який оператор ГТС визначає обсяг щодобових небалансів, формуються на підставі даних, поданих замовником послуг транспортування до інформаційної платформи.

При цьому п.6 гл.7 розд.ХІІ Кодексу ГТС передбачає можливість коригування замовником відповідної інформації на інформаційній платформі.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

Крім того, відповідно до п.11.4 Договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки (п.11.5 Договору).

Таким чином, суд встановлює, що складені оператором ГТС односторонні акти, які додано до позовної заяви є належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу, а обсяг небалансів відповідача встановлюється на підставі відомостей, що містяться в інформаційній платформі та які вносилися до неї оператором ГРМ, а також складених оператором ГТС односторонніх актів.

Щодо порядку направлення актів, господарський суд зазначає наступне.

Пунктом 19.2 Договору транспортування передбачено, що будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим Договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому Договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках - електронною поштою.

Тобто Договір транспортування фактично передбачає два різних порядки визначення способу обміну інформацією і документами: для інформації, що стосується надання послуг - відповідно до Кодексу ГТС, для інших повідомлень, вимог, звітів, інформації, що мають бути надані за цим Договором - рекомендованим листом, кур`єром або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою.

Односторонні акти оператора ГТС та рахунки стосуються надання послуг, тому на них поширюється п.19.1 Договору.

Відповідно до п.17 гл.6 розд.ХIV Кодексу ГТС оператор ГТС до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.

Відповідно до п.18 гл.6 розд.ХIV Кодексу ГТС у випадку, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор ГТС до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Також п.2.8 Договору транспортування передбачено, що взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом ГТС. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.

Пунктом 2 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС передбачено, що суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором ГТС договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору; обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором ГТС) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка. У разі якщо електронна пошта недоступна, уповноважена особа користувача платформи повинна повідомити про це оператора ГТС.

Відповідно до п.4 гл.1 розд.ХIV Кодексу ГТС оператор ГТС надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

З наведеного вбачається, що замовник як користувач інформаційної платформи мав доступ до відомостей про обсяги небалансів та вартість послуг з врегулювання щодобового негативного небалансу на такій інформаційній платформі. При цьому відповідно до п.3 гл.3 розд.IV Кодексу ГТС позивач міг надсилати відповідачу таку інформацію на електронну пошту.

Верховний Суд зазначав, що не надіслання позивачем відповідачу через засоби поштового зв`язку акту та рахунку не може бути підставою для висновку про ненастання строку оплати, оскільки передача інформації про остаточні щодобові подачі та відбори між оператором ГТС та замовником відбувається в електронному вигляді через інформаційну платформу (п.5.21 постанови Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №924/1135/20).

Подібна позиція наведена також у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №924/362/21, від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

Таким чином, в матеріалах справи наявні всі необхідні докази на підтвердження факту надання послуги балансування та розрахунку відповідної плати.

У даній справі за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів природного газу до/з ГТС за травень 2021 року, проведених відповідно до пунктів 17, 18, 19 гл.6 розд.XIV Кодексу ГТС та п.8.3 Договору транспортування (інформація подана до інформаційної платформи згідно з формами 2, 3, 4, 9), ТОВ "Оператор ГТС" виявило наявність у Відповідача негативних щодобових небалансів як різниці між алокаціями подач/відборів природного газу в розмірі 215,79702 тис. куб.м, здійснило розрахунок остаточних обсягів щодобових небалансів за кожну газову добу звітного місяця та визначило його остаточну плату за такі щодобові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць на загальну суму 6531566,92 грн.

Така інформація, як зазначає ТОВ "Оператор ГТС", до інформаційної платформи була подана самим Відповідачем, що підтверджується даними з неї.

При цьому суд стверджує, що Кодекс ГТС передбачає співставлення оператором ГТС остаточних алокацій подач/відборів природного газу до/з ГТС саме на підставі відомостей, які оператор ГРМ самостійно подає до інформаційної платформи.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03 листопада 2023 року у справі № 918/686/21.

Оцінюючи наведені вище міркування в сукупності, господарський суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про наявність у Відповідача перед Позивачем заборгованості зі сплати за щодобові негативні небаланси з травень 2022 року у сумі 6531566,92 грн.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. ) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen), N 37801/97,п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З огляду на те, що наведеними судом міркуваннями стосовно обставин застосування зазначених вище норм права, спростовуються твердження Відповідача, господарський суд доходить висновку про їх необґрунтованість. З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, є такими, що не впливають на висновки суду щодо задоволення позовних вимог.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Стаття 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідачем розрахунок позивача щодо нарахованих 3% річних та інфляційних втрат не заперечено.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки та встановлено, що позивачем суми інфляційних втрат в розмірі 737968,59 грн та 3% річних у розмірі 173198,85 грн визначено правильно.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1637163,23 грн пені, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Відповідно до п. 13.5. Договору, у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в poзмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, на підставі наведених правових норм та умов Договору позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що позивачем правильно визначено період та суму нарахування, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені правильно визначено в сумі 1637163,23 грн.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення пені, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У випадку якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 ЦК України). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 названого Кодексу).

Отже, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Водночас, судом враховано, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. №7-рп/2013.

Отже, за своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач заявляє клопотання про зменшення штрафних санкцій, а саме пені, шляхом зменшення належних до стягнення сум на 90%.

На обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на відсутність господарської діяльності, скрутне становище підприємства у зв`язку з тим, що постановою № 1773 від 29.09.2023 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг зупинила акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» () дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 червня 2017 року № 853. Відповідач просить суд врахувати, що з 01.10.2023 Товариство не є Оператором газорозподільної системи, не здійснює розподіл природного газу на території Миколаївської області, а тому не отримує жодних надходжень від основної діяльності, позивачем не зазначено, які збитки та яку шкоду йому було завдано затримкою у виконанні зобов`язання за договором з боку відповідача, а також воєнний стан в Україні та те, що з лютого 2022 року по листопад 2022 року територія м. Миколаєва та Миколаївської області знаходилася під постійними обстрілами з боку агресора. Внаслідок цього практично всі підприємства області призупинили свою роботу та відповідно кошти за розподіл природного газу основне джерело надходжень Товариства припинили надходити.

Господарський судом зазначає, що використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Судом враховані аргументи відповідача, викладені у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, господарський суд також враховує і заперечення позивача, та на підставі надання їм оцінки, відзначає, що справедливим розміром пені є 50% заявленого до стягнення розміру пені.

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 50%, зокрема, встановивши розмір належної до стягнення пені 818581,62 грн (50% заявленого до стягнення розміру пені).

Враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44, ) заборгованість в сумі 8095891,05 грн, а саме:

- 6531566,92 грн основна заборгованість;

- 818581,62 грн пеня;

- 737968,59 грн інфляційні втрати;

- 173198,85 грн три відсотка річних;

- 136198,46 грн витрати по сплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5.Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України (03065, м. Київ, пр. Любомира Гузара, 44, )

відповідач: Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19, )

Повний текст судового рішення складено та підписано судом 01.04.2024.

Суддя В.О.Ржепецький