ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року м.Дніпро Справа № 904/242/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Іванова О.Г., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Ліпинський М.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 (суддя Суховаров А.В.)

у справі № 904/242/22

про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів"

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів".

Ухвалою Господарського суду від 08.02.2022 відкрито провадження у справі №904/242/22, визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак" на суму 142 343,99 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 28.07.2022, призначено розпорядником майна Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" арбітражного керуючого Венську Оксану Олександрівну, свідоцтво №174 від 24.04.2013.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022, у тому числі припинено процедуру розпорядження майном Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів". Припинено повноваження арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни. Визнано Товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 14.06.2023. Призначено ліквідатором банкрута Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" арбітражного керуючого Венську Оксану Олександрівну, свідоцтво №174 від 24.04.2013.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2022 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" задоволено. Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 року у справі № 904/242/22 скасовано. Справу № 904/242/22 направлено до господарського суду Дніпропетровської області на стадію розпорядження майном.

Постановою Верховного Суду від 29.03.2023 касаційну скаргу арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни задоволено. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2022 по справі №904/242/22 скасовано. Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 по справі №904/242/22 залишено в силі.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у справі № 904/242/22, справу передати до господарського суду для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було неповно досліджено обставин справи та прийнято передчасне рішення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Вказує на те, що визнаючи боржника банкрутом, суд мав встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів.

Скаржник зауважує, що висновки суду ґрунтуються, зокрема, на інформації зі звіту розпорядника майна ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" Венської О.О. за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" та документах, оформлених за результатами інвентаризації майна боржника, з яких апелянту стало відомо, що за боржником згідно листа РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області 31/4-501 від 17.02.2022 року станом на 15.02.2022 року обліковуються 4 транспортні засоби, окрім цього, на праві приватної власності боржнику належить об`єкт нерухомого майна - олієрозподільчий цех, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Республіканська, буд. 32.

Повідомляє суд про те, що з урахуванням заявлених та визнаних вимог кредиторів у справі про банкрутство ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" (в тому числі після визнання боржника банкрутом) у розмірі 11 365 478,92 грн, розмір активу перевищує розмір пасиву більше ніж в 3 рази, що саме по собі не може свідчити про відсутність можливості відновити платоспроможність підприємства не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Апелянт наголошує, що на користь відсутності ознак неплатоспроможності боржника свідчить також й висновок про вартість основних засобів та ТМЦ, які належать ТДВ "Кам`янський завод продтоварів", складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП Мамедов Азай Хасай огли, згідно якого справедлива вартість майна (основні засоби та ТМЦ), що належать ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" з урахуванням округлення на дату оцінки (а саме 17.03.2023 склала 34 298 462,00 грн без ПДВ.

Стверджує, що відповідно до поданого розпорядником майна Протоколу інвентаризаційної комісії від 26.05.2022 кількість активів становить 5, а їх балансова вартість складає 0 грн, відповідно вартість наявних у боржника активів арбітражним керуючим не була визначена жодним чином.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що арбітражним керуючим було вчинено дії, спрямовані на розшук майна боржника або ж визначення його вартості.

На думку скаржника, суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема, стосовно наявності ознак неплатоспроможності та відсутності активів, достатніх для погашення існуючої кредиторської заборгованості, а відтак передчасно виніс рішення про визнання ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" банкрутом та введення відносно нього ліквідаційної процедури.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

11.10.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Венської О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

11.10.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Венської О.О. надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження, в якому просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у справі № 904/242/22.

06.03.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 (апелянта) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 07.03.2024 з`явився ліквідатор ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" арбітражний керуючий Венська О.О. Інші учасники справи про банкрутство, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

Клопотання обґрунтоване неможливістю явки скаржника особисто та його представника в судове засідання, призначене на 07.03.2024 о 9:10 год.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G.B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Так, апеляційне провадження у даній справі здійснюється на підставі поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, в межах її доводів та вимог, що відповідає приписам ч. 1 ст. 269 ГПК України.

Жодних доповнень до апеляційної скарги протягом визначеного ГПК України процесуального строку не подавалося.

У справі вже відбулося судове засідання 21.12.2023, в якому приймав участь, зокрема, й представник скаржника, надав відповідні пояснення по суті.

В судовому засіданні 21.12.2023 було оголошено перерву на 01.02.2024.

Представники сторін у вказане судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, проте подали до суду клопотання про відкладення справи, яке судом було задоволено та відкладено розгляд справи до 07.03.2024 о 09:10.

Колегія суддів зауважує, що подане апелянтом клопотання не містить належного обґрунтування поважності причин неможливості прибуття в судове засідання як ним особисто так і його представником.

При цьому ОСОБА_1 , як учасник судового процесу, не був позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, як безпосередньо в залі суду, так і в режимі відеоконференції.

Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17.

Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, з огляду на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує її розгляд, вважаючи за можливе здійснити перевірку постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі апелянта та його представника.

Щодо клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Венської О.О. надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження.

Клопотання обґрунтоване відсутністю, на думку заявника, підстав для апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду, оскільки ОСОБА_1 не набув статусу учасника справи про банкрутство ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" станом на 14.06.2022, а оскаржувана постанова не є рішенням ,яким вирішено питання про його права та інтереси та (або) обов`язки.

Правовою підставою для закриття апеляційного провадження визначено п. 2 ч .1 ст. 264 ГПК України.

Так, за змістом статей 55, 129 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм ГПК України.

У процедурі оскарження судових рішень першої інстанції процесуальним законом встановлено виправдані обмеження, спрямовані на забезпечення оперативності господарського процесу, попередження виникнення правових колізій та дотримання принципу юридичної визначеності, що є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Такі обмеження знаходять свої відображення у положеннях ГПК України щодо прийнятності апеляційної скарги, зокрема, у статтях 254, 256, 260, 261 цього Кодексу стосовно строку на апеляційне оскарження, можливості та підстав для його поновлення, наслідків визнання цих підстав неповажними.

Застосування таких процесуальних запобіжників задля дотримання принципу юридичної визначеності узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово зауважував, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги (рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010, "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини" від 12.07.2001, "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії" від 19.12.1997 та інші).

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Згідно ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Так, останнім днем строку на апеляційне оскарження постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у цій справі є 04.07.2023, однак, апеляційну скаргу на вказану постанову місцевого господарського суду було подано ОСОБА_1 лише 15.08.2023, тобто поза межами річного строку.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що скаржник набув статус учасника у справі про банкрутство № 904/242/22 лише після визнання його кредиторських вимог до боржника.

Так, суб`єктний склад учасників господарського процесу за ГПК України є іншим, ніж склад учасників у справі про банкрутство за КУзПБ. Водночас, перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Коло осіб (в позовному провадженні), які мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а також оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції визначено приписами статей 254, 255 ГПК України. У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідна правова позиція сформована Верховним Судом у постановах від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі №904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14, та підтримана Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 16.07.2020 у справі №910/4475/19.

Як передбачено ст. 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Названою статтею визначено, що:

- сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);

- кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, особа набуває статусу конкурсного кредитора (сторони, учасника провадження у справі про банкрутство) з повним обсягом процесуальної дієздатності (в тому числі правом оскарження судових рішень) за сукупності таких умов:

- подання до господарського суду письмових заяв з вимогами до боржника, а також документів, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина перша статті 23 Закону про банкрутство, частина перша статті 45 КУзПБ);

- розгляд господарським судом заяв конкурсних кредиторів у попередньому засіданні суду (частина шоста статті 23, стаття 25 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ);

- визнання вимог таких кредиторів, що формалізується у судовому рішенні господарського суду - ухвалі (частина шоста статті 23, стаття 25 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ).

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм ГПК та КУзПБ.

Отже, у справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення в апеляційному порядку, звужено до учасників такої справи, якими згідно зі статтею 1 КУзПБ є кредитори у справі.

Можливість реалізації повного обсягу процесуальної дієздатності особами, які подали письмові заяви з вимогами до боржника, зокрема, правом на оскарження судових рішень, пов`язана з фактом набуття такою особою статусу кредитора (сторони) у справі про банкрутство шляхом постановлення судом ухвали про визнання (повністю або частково) вимог кредитора до боржника.

Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 913/444/18).

При поданні апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене у справі про банкрутство до набуття особою статусу кредитора (учасника) у цій справі, початок перебігу строку на апеляційне оскарження такого рішення має обраховуватися з дати постановлення ухвали суду про визнання кредиторських вимог цієї особи.

Подібний підхід у застосуванні положень щодо порядку обчислення строку на апеляційне оскарження судового рішення наведено у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 902/560/20, від 29.04.2021 у справі № 904/5874/19.

Колегія суддів враховує, що правом оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство наділені лише учасники такої справи, яким ОСОБА_1 на момент прийняття Господарським судом Дніпропетровської області постанови від 14.06.2022 не був, а отже і не мав процесуальної можливості її оскаржити у встановлений ГПК України строк.

У даному випадку ОСОБА_1 набув статусу кредитора у справі після визнання його кредиторських вимог до боржника ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 і з дати прийняття цієї ухвали у нього виник повний обсяг процесуальної дієздатності, в тому числі право на оскарження ухвалених у цій справі судових рішень.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що з апеляційною скаргою у цій справі звернулась особа - учасник справи про банкрутство, яка наділена відповідною процесуальною дієздатністю а тому відсутні підстави для закриття апеляційного провадження.

Арбітражний керуючий ліквідатор боржника в судовому засіданні 07.03.2024 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, наведених у відзиві, наполягав на необхідності залишення оскаржуваного судового рішення без змін.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених місцевим господарським судом обставин, а також перевіривши правильність застосування норма матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р..

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Як передбачено ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Визначаючи межі апеляційного перегляду постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у справі № 904/242/22, апеляційний суд виходить з такого.

За приписами ст. 272 ГПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.05.2022 було проведено загальні збори кредиторів Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів", під час яких було вирішено наступні питання:

* створено комітет кредиторів ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" у складі одного учасника - ТОВ "Мастер-Пак";

* вирішено звернутись до господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням про визнання ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури;

* погоджено кандидатуру арбітражного керуючого Венської О.О., свідоцтво №174 від 24.04.2013 для виконання повноважень ліквідатора у справі №904/242/22 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів";

* доручено розпоряднику майна Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" арбітражному керуючому Венській О.О. звернутись до господарського суду Дніпропетровської області з клопотанням про визнання ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором по справі арбітражного керуючого Венську О.О.

З метою отримання фінансової звітності ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" та проведення аналізу фінансову господарського стану, інвестиційної, іншої діяльності боржника та становища на ринках розпорядником майна направлено запити на адреси уповноважених установ, на які отримані відповіді.

Розпорядником майна отримано інформацію щодо об`єктів нерухомого майна, які належать ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" на праві власності (том 2, а.с.1-5).

Крім того, виконання вимог ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2022 у справі №904/242/22, розпорядником майна ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" арбітражним керуючим Венською О.О. підготовлено та направлено на адресу боржника:

- вимогу-повідомлення від 15.02.2022 вих. № 02-20-02/125 щодо надання документів на майно боржника, проведення інвентаризації та забезпечення заходів, направлених на захист майна боржника;

- вимогу щодо надання фінансової звітності від 15.02.2022 вих. № 02-20-02/126.

Додатково на виконання вимог ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2022 у справі №904/242/22 розпорядником майна ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" арбітражним керуючим Венською О.О. направлено на адресу боржника повторну вимогу про надання документів та повідомлення про судове засідання у справі №904/242/22 від 14.04.2022 за № 02-20-02/140.

Також на виконання вимог ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2022 у справі №904/242/22 розпорядником майна ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" арбітражним керуючим Венською О.О. направлено на адресу боржника вимогу про надання документів згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2022 у справі №904/242/22 від 18.05.2022 за № 02-20-02/163, однак відповіді не отримано.

У зв`язку із чим, ухвалою суду від 02.06.2022 витребувано у Головного управління статистики у Дніпропетровській області (, місцезнаходження 49000, м.Дніпро, вул.Столярова, буд.3) належним чином завірені копії фінансової та статистичної звітності поданої Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" () за період з 2018 року по 2021 роки, зокрема: балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал, приміток до річної фінансової звітності, звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншої звітності, яка подавалась Товариством з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" () та зобов`язано Головне управління статистики у Дніпропетровській області докази, витребувані ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2022 по справі №904/242/22, надати не пізніше 02.07.2022 року.

У зв`язку із тим, що відповіді на зазначені вимоги отримано не було, розпорядником майна ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" проведено інвентаризацію майна боржника на підставі самостійно отриманої розпорядником майна інформації. Результати інвентаризації були оформлені відповідними інвентаризаційними описами (т. 1, а.с. 225-228).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 року у справі № 904/242/22 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532).

Припинено повноваження арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни, свідоцтво №174 від 24.04.2013 (49000, м.Дніпро, а/с 162 ) як розпорядника майна Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532).

Визнано Товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 14.06.2023 року.

Призначено ліквідатором банкрута Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) арбітражного керуючого Венську Оксану Олександрівну, свідоцтво №174 від 24.04.2013 (49000, м.Дніпро, а/с 162, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Господарську діяльність Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) завершено.

Строк виконання всіх грошових зобов`язань Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) визначено таким, що настав 14.06.2022 року.

Оприлюднено у встановленому ч. 3, 4 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства порядку повідомлення про визнання боржника - Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном.

Скасовані арешти, накладені на майно Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532).

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що наявними у справі доказами підтверджено, що підприємство - Товариство з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів", є збитковим, має наявну кредиторську заборгованість. Дебіторська заборгованість у підприємства відсутня, відсутні відомості щодо наявності активів підприємства, необхідних та достатніх для погашення існуючої кредиторської заборгованості.

Суд зазначив, що комітет кредиторів Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" створено у складі одного учасника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак". На проведених 27.05.2022 року загальних зборах кредиторів вирішено звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що кандидатура ліквідатора арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни погоджена у встановленому порядку, суд дійшов висновку про призначення вказаної особи ліквідатором боржника.

Оскаржувана Сафроновим С.О. постанова вже була переглянута в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ТДВ "Кам`янський завод продтоварів", а в подальшому й касаційному порядку за касаційною скаргою арбітражного керуючого ліквідатора боржника Венської О.О. та в результаті залишена без змін постановою Верховного Суду від 29.03.2023 у цій справі.

Слід зауважити, що апеляційна скарга ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у справі №904/242/22 була мотивована тим, що судом здійснено неналежну оцінку доказів, допущено неповне дослідження обставин справи.

Скаржник вказував, що:

- визнаючи боржника банкрутом, суд мав встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити дані обох величин;

- рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів;

- висновки суду ґрунтуються, зокрема, на інформації зі звіту розпорядника майна ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" Венської О.О. за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" та документах, оформлених за результатами інвентаризації майна боржника, з яких апелянту стало відомо, що за боржником згідно листа РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області 31/4-501 від 17.02.2022 року станом на 15.02.2022 року обліковуються 4 транспортні засоби, окрім цього, на праві приватної власності боржнику належить об`єкт нерухомого майна - олієрозподільчий цех, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Республіканська, буд. 32.

Скаржник наголошував, що зазначене майно є активами підприємства, вартість яких арбітражним керуючим не визначена. Розпорядником майна не було вчинено жодних дій, спрямованих на розшук рухомого майна боржника.

З поданих розпорядником майна боржника документів неможливо встановити, чи дійсно пасиви значно перевищують активи боржника, оскільки відсутня оцінка їх вартості.

Суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, відтак передчасно виніс рішення про визнання ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" банкрутом та введення відносно нього ліквідаційної процедури.

Проаналізувавши доводи апеляційних скарг та висновки Центрального апеляційного господарського суду, викладені в постанові від 06.10.2022, а також висновки Верховного Суд у постанові від 29.03.2023, колегія суддів вбачає подібність (аналогічність) переважної більшості аргументів заявників апеляційних скарг та зазначає, що їм вже була надана мотивована оцінка в згаданому вище судовому рішенні суду апеляційної інстанції та в подальшому переоцінка судом касаційної інстанції.

Зокрема, як зазначив Верховний Суд:

«.. 21. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що у Звіті за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності боржника та в оформлених розпорядником майна арбітражним керуючим Венською О.О. інвентаризаційних описах міститься інформація про наявність у боржника нерухомого майна - олієрозподільчого цеху та чотирьох транспортних засобів, а також суд апеляційної інстанції вказав про те, що відповідно до звіту розпорядника майна, наданого за результатами проведення процедури розпорядження майном, показники боржника щодо даних фінансової звітності підприємства 2020, 2021 року взагалі не взято до уваги.

22. З наведених обставин у постанові суду апеляційної інстанції робиться висновок про те, що виявлення в результаті інвентаризації майнових активів боржника, в тому числі об`єкту нерухомого майна, без проведення їхньої оцінки, за наявності визнаної кредиторської заборгованості єдиного кредитора на суму 142 343,99 грн. свідчить про можливість задоволення вимог кредитора іншим шляхом, ніж визнання боржника банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, а також свідчить про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки вказаним обставинам, в тому числі щодо наявності ознак неплатоспроможності боржника.

23. Колегія суддів суду касаційної інстанції не погоджується з вищенаведеним висновком виходячи з наступного.

24. Приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

25. Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що як розпорядник майна боржника так і суд першої інстанції вживали заходів щодо отримання від боржника документів щодо майна боржника та документів що стосуються його фінансової звітності.

26. Окрім того, слід зазначити, що боржник не наводить доказів того, що ним вчинялися заходи щодо погашення визнаної кредиторської заборгованості єдиного кредитора на суму 142 343,99 грн.

27. Також слід наголосити, що відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2022 по справі № 904/242/22 серед іншого зобов`язано боржника:

- надати розпоряднику майна необхідні документи на його вимогу для підготовки аналізу фінансово господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках;

- надати розпоряднику майна всі необхідні документи та представити майно для проведення інвентаризації на вимогу розпорядника майна.

28. Доказів того, що боржник надавав інформацію щодо свого майна та фінансової звітності розпоряднику майна на вимогу його звернень чи відповідного рішення суду першої інстанції, не надано, про що додатково представник боржника повідомив під час судового засідання у суді касаційної інстанції.

29. Наведені обставини свідчать про те, що боржник не виконував вимог судового рішення суду першої інстанції, які стосуються надання розпоряднику майна інформації щодо свого майна та фінансової звітності та не навів доказів того доказів того, що ним вчинялися заходи щодо погашення визнаної кредиторської заборгованості єдиного кредитора на суму 142 343,99 грн.

30. Оскільки боржник не виконував, під час провадження справи про банкрутство у суді першої інстанції на час дії процедури розпорядження майна боржника, вимог суду щодо надання розпоряднику майна інформації щодо свого майна та фінансової звітності, а також не надав доказів того, що ним вчинялися заходи щодо погашення визнаної кредиторської заборгованості єдиного кредитора, та з урахуванням того, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні ознаки, які свідчать про збитковість підприємства, оскільки активні дії боржника щодо надання інформації про свій майновий стан, а також щодо погашення визнаної кредиторської заборгованості єдиного кредитора останнім не вчинялися.

31. Вказане свідчить про правильне застосування судом першої інстанції приписів ст. ст. 48, 49, 58 КУПБ та про те, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

33. Оскільки суд апеляційної інстанції оскаржуваною постановою скасував постанову суду першої інстанції, яка відповідає закону, колегія суддів суду касаційної інстанції на підставі приписів ст. 312 ГПК України дійшла висновку про задоволення касаційної скарги арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни та про скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2022 з залишенням в силі постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 по справі №904/242/22».

Отже, відповідним аргументам апеляційної скарги була надана повна та змістовна оцінка в процесі перегляду оскаржуваної постанови судами вищих інстанцій.

Натомість, доводи ОСОБА_1 про те, що:

- з урахуванням заявлених та визнаних вимог кредиторів у справі про банкрутство ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" (в тому числі після визнання боржника банкрутом) у розмірі 11 365 478,92 грн, розмір активу перевищує розмір пасиву більше ніж в 3 рази, що саме по собі не може свідчити про відсутність можливості відновити платоспроможність підприємства не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури;

- на користь відсутності ознак неплатоспроможності боржника свідчить також й висновок про вартість основних засобів та ТМЦ, які належать ТДВ "Кам`янський завод продтоварів", складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП Мамедов Азай Хасай огли, згідно якого справедлива вартість майна (основні засоби та ТМЦ), що належать ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" з урахуванням округлення на дату оцінки (а саме 17.03.2023) склала 34 298 462,00 грн без ПДВ,

не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ТОВ ТДВ "Кам`янський завод продтоварів".

Таким чином, керуючись приписами ч. 4 ст. 272 ГПК України апеляційний суд здійснює розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у справі № 904/242/22 саме в межах вказаних доводів без необхідності повторного аналізу (переоцінки) інших доводів, які вже були предметом дослідження у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2022, а також у постанові Верховного Суду від 29.03.2023.

Щодо розміру пасиву боржника, апелянт зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2022 у справі № 904/242/22 визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак" (61004, м.Харків, вул.Катеринінська, буд.46, ідентифікаційний номер юридичної особи 25181787) на суму 142 343,99 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2022 у справі №904/242/22 визнано грошові вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 93, ідентифікаційний номер юридичної особи 41323962) до Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) на суму 4 962,00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 4 429 670,36 грн. (основна заборгованість) - 2 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/242/22 визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) на суму 4 962,00грн. (витрати по сплаті судового збору) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 185 068,38 грн. (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суму заробітної плані, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності) - 2 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 5 029 133,26 грн. (податковий борг) - 3 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 268 896,93 грн. (штрафні санкції, пеня) - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 у справі №904/242/22 визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) на суму 5 368,00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 1 295 074,00 грн. (основний борг) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що визнання грошових вимог кредиторів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та ОСОБА_1 мало місце вже після визнання Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" банкрутом постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у справі № 904/242/22, а відтак на дату прийняття даного оскаржуваного судового рішення ще не існували та не можуть мати ретроспективний вплив на обставини та підстави, якими керувався господарський суд.

Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак" судом встановлено, що останнє звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532).

Ухвалою суду від 26.01.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак" (61004, м.Харків, вул.Катеринінська, буд.46, ідентифікаційний номер юридичної особи 25181787) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (51914, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Романківська, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 00377532) прийнято до розгляду в підготовчому засіданні 08.02.2022.

Вимоги обгрунтовані тим, що 05.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак" (далі - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (далі - Замовник) було укладено договір про виготовлення та постачання продукції № 30, відповідно до п.1.1 якого виконавець на замовлення замовника зобов`язується виготовити та передати у власність замовника плівку поліпропіленову з флексодруком, плівку поліпропіленову з флексодруком та ламінацією, плівку поліпропіленову прозору, пакети поліпропіленові та/або поліетиленові з флексографічним друком і прозорі, флексографічні форми для нанесення флексодруку (далі - Продукція), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити продукцію на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2 договору, асортимент, ціна, маса та найменування продукції зазначаються у відвантажувальних документах на кожну окрему партію Продукції.

Виконавець зазначив, що виконав умови договору, за період з 09.04.2019 по 04.12.2019 поставив відповідачу товар на загальну суму 443 416,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, однак, замовник, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки. Так, за період з 15.05.2019 по 26.03.2020 відповідачем було сплачено позивачу заборгованість у загальному розмірі 303 342,01 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору, оплата за окрему партію продукції здійснюється наступним чином: 100% - оплата протягом 30 календарних днів з моменту передачі продукції замовнику.

У зв`язку із тим, що Замовник порушив умови договору та не сплатив у встановлені договором строк залишок суми у розмірі 140 073,99грн. на рахунок Виконавця, останній звернувся до господарського суду Дніпропетровської області для захисту порушеного права.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2021 стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" (місцезнаходження: 51914, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Романківська, 1; ідентифікаційний код: 00377532) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак" (ідентифікаційний код: 2518787; місцезнаходження: 61004, м. Харків, вул. Катеринінська, буд. 46) суму основної заборгованості у розмірі 140 073,99 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн.

Рішення від 19.07.2021 у справі № 904/4875/21 набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалось.

На виконання зазначеного вище рішення господарським судом Дніпропетровської області видано наказ 11.08.2021.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, в той час як докази, надані заявником в обґрунтування вимог, викладених в заяві, свідчать про наявність ознак неплатоспроможності боржника, що є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" згідно ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з чим господарським судом вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедура розпорядження майном боржника та встановлюється порядок подальших дії учасників справи про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" за відповідною ухвалою суду.

В результаті чого 08.02.2022 господарський суд виніс ухвалу, якою відкрив провадження у справі № 904/242/22, визнав грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Пак" (61004, м.Харків, вул.Катеринінська, буд.46, ідентифікаційний номер юридичної особи 25181787) на суму 142 343,99 грн., ввів процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 28.07.2022, призначив розпорядником майна Товариства з додатковою відповідальністю "Кам`янський завод продтоварів" арбітражного керуючого Венську Оксану Олександрівну, свідоцтво №174 від 24.04.2013.

За час здійснення процедури розпорядження майном боржник вимоги кредитора ТОВ "Мастер-Пак" на суму 142 343,99 грн. не задовольнив; з питань продажу рухомого/нерухомого майна для погашення заборгованості до розпорядника майна не звертався; під час проведення інвентаризації встановлено відсутність активів боржника за рахунок яких можливо погасити існуючу кредиторську заборгованість; суду не надано документів, що свідчили б про позитивний фінансовий стан, а пропозицій щодо введення процедури санації не надходило, як і не розроблявся відповідний план, не приймалось рішення зборами кредиторів тощо.

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи судом встановлено факт неоплатності боржника, як того вимагає ст. 205 Господарського кодексу України.

Жодних доказів можливості відновлення платоспроможності боржника суду не надано. Жодних заперечень від учасників у справі, зкорема, щодо заявлених клопотань про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, до суду не надійшло.

За таких обставин, суд першої інстанції констатував, що відновлення платоспроможності боржника неможливо, а погашення вимог кредиторів може мати місце тільки в межах ліквідаційної процедури за рахунок реалізації знайдених активів боржника.

Твердження апелянта про перевищення активу над пасивом більше ніж в 3 рази цих висновків суд не спростовують та не підкріплюються належними та допустимими доказами.

Щодо висновку про вартість основних засобів та ТМЦ, які належать ТДВ "Кам`янський завод продтоварів", такий виготовлений суб`єктом оціночної діяльності ФОП Мамедов Азай Хасай огли 27.03.2023 станом на 17.03.2023.

Слід зазначити, що апеляційна скарга не містить клопотання про приєднання вказаного доказу до матеріалів справи, як і не заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску процесуального строку для подання доказу з обґрунтуванням відповідних підстав.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

В свою чергу, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду, в постановах від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, від 24.11.2021 у справі № 915/954/20, сформувалася стала судова практика при вирішенні подібних питань, відповідно до якої: «така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Враховуючи все вищевикладене, апелянт фактично подав до суду новий доказ, який датований 27.03.2023, тобто після прийняття рішення судом першої інстанції (14.06.2022), та містить в собі дані щодо оцінки обставин станом на 17.03.2023, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки такому доказу (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 918/329/18, від 18.06.2019 у справі № 904/3582/18, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, від 26.09.2023 у справі № 910/4490/22).

Апеляційним судом враховується, що за даними інвентаризації станом на 04.07.2023 (згідно інвентаризаційних описів) встановлено наявність активів у боржника в розмірі 4 564 233 грн, разом з тим розмір зобов`язань, строк сплати по яким настав та які визнані судом загалом становить 12 937 988,92 грн.

Посилаючись на наявну у ТДВ "Кам`янський завод продтоварів" вартість необоротних активів на суму 27 449 293 грн як на справедливу ринкову вартість майна, апелянт помилково не враховує, що первісна вартість необоротних засобів підприємства складала 4 746 506,26 грн, а з урахуванням зносу на дату інвентаризації - 4 042 887,64 грн.

До того ж, справедлива ринкова вартість необоротних активів у розмірі 27 449 293 грн не підтверджується поданою до контролюючих органів фінансовою звітністю за формою № 1мс за 2022 рік (рядок 1095).

Таким чином, доводи ОСОБА_1 в цій частині апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Іншим аргументам Сафронова С.О., викладеним в апеляційній скарзі, як було зазначено раніше вже надавалася оцінка в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2022, а також у постанові Верховного Суду від 29.03.2023.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.

З урахуванням фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 269, 270, 275-279, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у справі № 904/242/22 залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2022 у справі № 904/242/22 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 01.04.2024

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко