ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2016/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Учасники процесу не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 (повний текст складено та підписано 18.10.2023 суддя Красота О.І.) у справі №904/2016/23

За позовом Приватного підприємства "ЮАС", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором підряду (на поточний ремонт)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Приватне підприємство "ЮАС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і просить суд стягнути заборгованість у розмірі 197 342,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору підряду (на поточний ремонт) № 626 від 22.06.2021 в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 у справі №904/2016/23 позов Приватного підприємства "ЮАС" задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватного підприємства "ЮАС" заборгованість у розмірі 197 342,40 грн., судовий збір у розмірі 2 960,14 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання умов укладенного 22.06.2021р. між Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі Відповідач, Замовник) та Приватним підприємством "ЮАС" (далі Позивач, Підрядник) укладено Договір підряду (на поточний ремонт) № 626 (далі Договір), позивач виконав роботи на загальну суму 197 342,40 грн., що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт № 678 від 29.12.2021 на суму 159 603,60 грн. (з урахуванням ПДВ), № 705 від 29.12.2021 на суму 37 738,80 грн. (з урахуванням ПДВ), які підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень, а також зареєстрував податкові накладні (а.с. 38-63).

Враховуючи умови п. 4.1 Договору, кінцевий строк оплати виконаних робіт за актами № 678 від 29.12.2021, № 705 від 29.12.2021 настав 13.01.2022.

18.10.2022 Позивач надіслав Відповідачу вимогу від 17.10.2022 про сплату заборгованості у розмірі 197 342,40 грн. (а.с. 65, 66). Проте Відповідач відповіді не надав, вимогу не виконав. З урахуванням чого, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Відповідача заборгованості у розмірі 197 342,40 грн.

Твердження Відповідача щодо підписання первинних документів неуповноваженою особою визнані судом першої інстанції безпідставними, оскільки умовами Договору не визначено коло осіб, які мають право на підписання актів приймання-передачі робіт. Крім того, Відповідачем не надано доказів належного повідомлення Позивача про те, що право підпису актів приймання-передачі робіт за Договором належить лише генеральному директору Відповідача.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому наявність або відсутність рахунку у Відповідача не звільняє його від обов`язку оплатити виконані роботи і не виключає його відповідальність за порушення цього зобов`язання.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позову Приватного підприємства "ЮАС".

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Скаржник посилається на те, що сторони, узгоджуючи таку істотну умову договору, як порядок та підстави здійснення оплати за договором, домовились, що така оплата здійснюється після надання підрядником в облік рахунків на оплату. Тобто з моменту надання рахунків у відповідача виникає обов`язок щодо здійснення оплати за договором.

Однак, судом першої інстанції при ухваленні рішення було проігноровано невиконання з боку ПП «ЮАС» умов договору.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо того, що ненадання ПП «ЮАС» рахунку на оплату, яке сторони визначили підставою для здійснення оплати, не впливає на виникнення у відповідача зобов`язання з оплати, фактично зроблено всупереч принципу обов`язковості договору.

З огляду на наведене відповідач вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема рішення було прийнято всупереч положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що відповідно до ч.2 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідач вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом було порушено принцип рівності сторін, зазначений в статті 7 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що позивачем не доведено виконання зобов`язання належними сторонами

При цьому надаючи оцінку цій обставині суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказує наступне: «Твердження Відповідача щодо підписання первинних документів неуповноваженою особою суд вважає безпідставними, оскільки умовами Договору не визначено коло осіб, які мають право на підписання актів приймання- передачі робіт.

Крім того, Відповідачем не надано доказів належного повідомлення Позивача про те, що право підпису актів приймання-передачі робіт за Договором належить лише генеральному директору Відповіда ча»

Скаржник вважає, що такі висновки суду суперечать вимогам законодавства.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до статуту Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", виконавчим органом підприємства є Генеральний директор, вчиняти правочини від імені товариства без довіреності має право лише Генеральний директор Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат". В інших випадках, коли реалізація прав та обов`язків здійснюється іншою особою, така особа, відповідно до норм ст.ст.237,246 Цивільного кодексу України повинна мати довіреність на вчинення таких дій.

Відповідно до приписів частини другої ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Однак позивач вказаним правом не скористався.

Враховуючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було проігноровано обставину наявності або відсутності у особи, яка вчиняла від імені відповідача правочин щодо приймання виконаних робіт, відповідач вважає, що при розгляді справи судом не було з`ясовано повно та всебічно обставини справи.

Крім того, висновки суду, щодо того, що умовами Договору не визначено коло осіб, які мають право на підписання актів приймання-передачі робіт а також щодо того, що відповідачем не надано доказів належного повідомлення Позивача про те, що право підпису актів приймання-передачі робіт за Договором належить лише генеральному директору Відповідача є помилковими, оскільки право Генерального директора на підписання документів передбачено нормами чинного законодавства, на які є посилання вище.

Таким чином, відповідач вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення Господарським судом Дніпропетровської області не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою суду від 10.11.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/2016/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2016/23.

17.11.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/2016/23.

Ухвалою суду від 28.11.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 у справі №904/2016/23 залишено без руху.

Надано Приватному акціонерному товариству "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, а саме:

- доказів направлення апеляційної скарги з додатками на адресу позивача, з урахуванням положень 42, 259 ГПК України.

До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 у справі №904/2016/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 20.02.2024 о 12:00 годин.

20.02.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

22.06.2021 між Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (Відповідач, Замовник) та Приватним підприємством "ЮАС" (Позивач, Підрядник) укладено Договір підряду (на поточний ремонт) № 626 (Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати у порядку та на умовах Договору роботи з поточного ремонту (заміни) будівельних конструкцій вхідної групи від воріт № 3 до воріт № 8; поточного ремонту бетонної підлоги корпуса збагачення РОФ-1 (інв. № 000014) ПрАТ "ПівнГЗК".

У п. 1.2 Договору передбачено, що роботи виконуються на території РОФ-1 ПрАТ "ПівнГЗК".

За умовами п. 1.3 Договору Замовник зобов`язується надати Підряднику об`єкт для виконання робіт, прийняти та оплатити виконані роботи у порядку і строки, передбачені Договором.

Згідно з п. 2.3 Договору фактичний строк закінчення робіт за окремими об`єктами (обсягами, етапами, видами робіт) визначається датою підписання Замовником акта приймання виконаних підрядних робіт ф. № КБ-2в з додатками (форма 01 "Акт на передання основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядної організації", форма 02 "Акт на оприбуткування ТМЦ, отриманих при розробленні (демонтажі) деталей, вузлів, агрегатів і т.ін. під час ремонту (надання послуг)", форма 03 "Акт на витрачені при ремонті матеріали" (далі додатки до Акту КБ-2в), підтвердженого довідкою про вартість виконаних підрядних робіт ф. КБ-3 (далі акт КБ-2в і довідка КБ-3). На підставі згоди сторін у письмовій формі може бути визначений інший склад документів, які підтверджують фактичний строк закінчення робіт.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна робіт відповідає рівню звичайних цін, виходячи зі специфіки та способу виконання робіт, визначається на підставі узгоджених сторонами кошторисів (калькуляцій).

3.1.1 вартість робіт за Договором на дату його підписання складає 993 766,80 грн. з ПДВ, у т.ч. ПДВ (20%) 165 627,80 грн.

Вартість робіт Підрядника включає у себе відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням робіт за Договором і плату за виконання робіт Підрядником, за вирахуванням витрат Замовника, понесених у зв`язку із наданням Підряднику енергоносіїв, машин та механізмів для забезпечення виконання Підрядником зобов`язань за Договором.

Згідно з п. 4.1 Договору оплата Замовником виконаних робіт здійснюється поетапно (щомісяця), протягом 15 календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2в з додатками до актів КБ-2в, які підтверджені довідками КБ-3, або інших документів, узгоджених сторонами у відповідності до п. 2.3 Договору, на підставі наданих Підрядником рахунків в облік та податкових накладних відповідно до діючого законодавства України, або в інші строки, вказані у відповідних додаткових угодах.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що Замовник має право не приймати неналежним чином оформлені документи від Підрядника. У цьому випадку вся відповідальність за можливе порушення строків виконання робіт, несвоєчасну їх оплату та інші негативні наслідки, пов`язані з подальшим порушення сторонами своїх зобов`язань і обов`язків за Договором, покладається на Підрядника.

За умовами п. 4.10 Договору у випадку необхідності сторони здійснюють звірку взаємних розрахунків з подальшим оформленням акту.

Відповідно до п. 5.1 Договору склад робіт, а також їх окремих обсягів (об`єктів, етапів, видів), визначаються на підставі кошторисів, калькуляцій, ремонтних (дефектних) відомостей та вказується у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору.

За умовами пп. 7.1.10 п. 7.1 Договору Підрядник зобов`язується надавати Замовнику рахунки-фактури, акти КБ-2в, довідки КБ-3 (або інші документи, узгоджені сторонами у відповідності з п. 2.3 Договору), протягом 3-х робочих днів з моменту закінчення робіт (документи передаються із "рук в руки", про що здійснюється відповідна відмітка в реєстрі передання документів; висилаються листом із замовленням або іншим узгодженим сторонами способом). Останній строк надання документів 25 робочий день звітного місяця.

Згідно з пп. 7.2.1 п. 7.2 Договору Підрядник має право отримувати оплату за виконані роботи у розмірах і у строки, обумовлені у Договорі та додатках до нього.

У п. 15.5 Договору передбачено, що Договір діє до 31.12.2021. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань (у т.ч. гарантійних) за Договором.

Специфікацією № 1 (на поточний ремонт) від 22.06.2021 до Договору сторони визначили склад робіт, строк виконання, вартість тощо.

Так, загальна вартість робіт складає 993 766,80 грн. з ПДВ, у т.ч. ПДВ (20%) 165 627,80 грн.

Позивач виконав роботи на загальну суму 197 342,40 грн., що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт № 678 від 29.12.2021 на суму 159 603,60 грн. (з урахуванням ПДВ), № 705 від 29.12.2021 на суму 37 738,80 грн. (з урахуванням ПДВ), які підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень, а також зареєстрував податкові накладні (а.с. 38-63).

Однак Відповідач не розрахувався з Позивачем за виконані роботи.

18.10.2022 Позивач надіслав Відповідачу вимогу від 17.10.2022 про сплату заборгованості у розмірі 197 342,40 грн. (а.с. 65, 66).

Проте Відповідач відповіді не надав, вимогу не виконав.

Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, складає 197 342,40 грн., що і є причиною виникнення спору.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, між позивачем та відповідачем був укладений договір №626 від 22.06.2021. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Статтею 193 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Згідно з п. 4.1 Договору оплата Замовником виконаних робіт здійснюється поетапно (щомісяця), протягом 15 календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2в з додатками до актів КБ-2в, які підтверджені довідками КБ-3, або інших документів, узгоджених сторонами у відповідності до п. 2.3 Договору, на підставі наданих Підрядником рахунків в облік та податкових накладних відповідно до діючого законодавства України, або в інші строки, вказані у відповідних додаткових угодах.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що Замовник має право не приймати неналежним чином оформлені документи від Підрядника. У цьому випадку вся відповідальність за можливе порушення строків виконання робіт, несвоєчасну їх оплату та інші негативні наслідки, пов`язані з подальшим порушення сторонами своїх зобов`язань і обов`язків за Договором, покладається на Підрядника.

Специфікацією № 1 (на поточний ремонт) від 22.06.2021 до Договору сторони визначили склад робіт, строк виконання, вартість тощо.

Так, загальна вартість робіт складає 993 766,80 грн. з ПДВ, у т.ч. ПДВ (20%) 165 627,80 грн.

За доводами апелянта, ненадання ПП «ЮАС» рахунку на оплату, яке сторони визначили підставою для здійснення оплати, впливає на винекнення у відповідача зобов`язання з оплати та відкладальною умовою.

Як зазначено Верховним Судом у справі № 908/771/19, рахунок або рахунок-фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Ненадання рахунка-фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунка-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором. Близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 зі справи №918/537/18, від 29.08.2019 зі справи №905/2245/17, від 26.02.2020 зі справи №915/400/18, від 29.04.2020 зі справи №915/641/19.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач виконав роботи на загальну суму 197 342,40 грн., що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт № 678 від 29.12.2021 на суму 159 603,60 грн. (з урахуванням ПДВ), № 705 від 29.12.2021 на суму 37 738,80 грн. (з урахуванням ПДВ), які підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень, а також зареєстрував податкові накладні (а.с. 38-63).

Враховуючи умови п. 4.1 Договору, кінцевий строк оплати виконаних робіт за актами № 678 від 29.12.2021, № 705 від 29.12.2021 настав 13.01.2022.

Відповідач не розрахувався з Позивачем за виконані роботи у розмірі 197 342,40 грн. Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, складає 197 342,40 грн.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Відповідача заборгованості у розмірі 197 342,40 грн.

Вищевикладене спростовує доводи апеляційної скарги в частині «… 1. При винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано принцип pacta sunt servanda (договори мають виконуватися).

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено: «Доводи Відповідача щодо ненастання строку для оплати виконаних робіт суд вважає безпідставними, оскільки за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти, тобто, носить інформаційний характер.

Також ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому наявність або відсутність рахункуу Відповідача не звільняє його від обов`язку оплатити виконані роботи і не виключає його відповідальність за порушення цього зобов 'язання.»

Проте відповідач вважає, що такі висновки суду першої інстанції суперечать принципу pacta sunt servanda (договори мають виконуватися).

Статтею 26 Віденської конвенції «Про право міжнародних договорів» 1969 р. (ратифікована Україною 14 травня 1986 р.) закріплено, що …

… Також положеннями статті 27 Конвенції про право міжнародних договорів закріплено, що учасник не може …

… Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що …

… Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що …

… Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов"язання має …

… В п. п.4.1 Договору № 626 від 22.06.2021 сторони узгодили, що оплата замовником виконаних робіт здійснюється поетапно (щомісячно) впродовж 15 календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів КБ-2в з додатками до актів КБ-2в, підтверджених довідками КБ-3, або інших документів, узгоджених сторонами у відповідності з п.2.3 Договору, на підставі наданих підрядником рахунків в облік та податкових накладних - відповідно до діючого законодавства України, або в інші строки, вказані у відповідних додаткових угодах.

Отже, сторони, узгоджуючи таку істотну умову договору, як порядок та підстави здійснення оплати за договором, домовились, що така оплата здійснюється після надання підрядником в облік рахунків на оплату. Тобто з моменту надання рахунків у відповідача виникає обов`язок щодо здійснення оплати за договором.

Однак, судом першої інстанції при ухваленні рішення було проігноровано невиконання з боку ПП «ЮАС» умов договору.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо того, що ненадання ПП «ЮАС» рахунку на оплату, яке сторони визначили підставою для здійснення оплати, не впливає на виникнення у відповідача зобов`язання з оплати, фактично зроблено всупереч принципу обов`язковості договору.

З огляду на наведене відповідач вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема рішення було прийнято всупереч положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що відповідно до ч.2 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення. …».

Судова колегія звертає увагу на те, що відповідач не заперечує ту обставину, що позивач виконав роботи на загальну суму 197 342,40 грн за актами приймання виконаних підрядних робіт №678 від 29.12.2021 на суму 159 603,60 грн (з урахування ПДВ) та №705 від 29.12.2021 на суму 37 738,80 грн (з урахування ПДВ), проте оскаржує підписання первинних документів неуповноваженою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За змістом ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно, розпочати їх прийняття.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що Замовник має право не приймати неналежним чином оформлені документи від Підрядника. У цьому випадку вся відповідальність за можливе порушення строків виконання робіт, несвоєчасну їх оплату та інші негативні наслідки, пов`язані з подальшим порушення сторонами своїх зобов`язань і обов`язків за Договором, покладається на Підрядника.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не виконав вимог зазначених норм, від підписання спірних Актів КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 678 та № 705 у встановленому порядку не відмовився.

При цьому, Акти КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 27 і № 28 підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень.

Так, відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, згідно з положеннями ст.ст. 853, 882 ЦК України якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Отже, замовник, який в порушення вимог статті 882 ЦК України безпідставно (невмотивовано) відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), не звільняється від обов`язку оплатити роботи.

Також згідно з умовами Договору Відповідач зобов`язаний після отримання актів КБ-2в з додатками і довідок КБ-3 (або інших документів, узгоджених сторонами у відповідності до Договору), здійснити огляд результатів виконання робіт та за відсутності недоліків прийняти їх, підписавши надані Позивачем акти КБ-2в та довідки КБ-3 (або інші документи, узгоджені сторонами у відповідності до Договору). Якщо при прийманні результатів виконання робіт будуть виявлені недоліки цих робіт, сторони діють за певним алгоритмом.

Доказів невиконання робіт, зазначених в актах, або претензій до строку виконання та за якістю, Відповідач суду першої інстанції не надав.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки умовами Договору не визначено коло осіб, які мають право на підписання актів приймання-передачі робіт. Крім того, Відповідачем не надано доказів належного повідомлення Позивача про те, що право підпису актів приймання-передачі робіт за Договором належить лише генеральному директору Відповідача.

Вищевикладеним спростовуються доводи відповідача, щодо «… Відповідач вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом було порушено принцип рівності сторін, зазначений в статті 7 Господарського процесуального кодексу України.

В розумінні Господарського процесуального кодексу України обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Питання доказів та доказування врегульовані у Главі 5 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище стосовно другої сторони.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ Гурепка проти України № 2 наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Процесуальна рівність (засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом) забезпечує гарантії доступності до правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що позивачем не доведено виконання зобов`язання належними сторонами

При цьому надаючи оцінку цій обставині суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказує наступне: «Твердження Відповідача щодо підписання первинних документів неуповноваженою особою суд вважає безпідставними, оскільки умовами Договору не визначено коло осіб, які мають право на підписання актів приймання- передачі робіт.

Крім того, Відповідачем не надано доказів належного повідомлення Позивача про те, що право підпису актів приймання-передачі робіт за Договором належить лише генеральному директору Відповідача»

Відповідач вважає, що такі висновки суду суперечать вимогам законодавства.

Статтею 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно частин 1, 3 статті 81 Закону України «Про акціонерні товариства» виконавчий орган акціонерного товариства (далі - виконавчий орган) здійснює управління поточною діяльністю товариства До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Відповідно до положень частини 2 статті 83 Закону України «Про акціонерні товариства» особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, має право без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, у тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та надавати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до статуту ПРАТ «ПІВНГЗК», виконавчим органом підприємства є Генеральний директор, вчиняти правочини від імені товариства без довіреності має право лише Генеральний директор ПРАТ «ПІВНГЗК». В інших випадках, коли реалізація прав та обов`язків здійснюється іншою особою, така особа, відповідно до норм ст.ст.237,246 Цивільного кодексу України повинна мати довіреність на вчинення таких дій.

Відповідно до приписів частини другої ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Однак позивач вказаним правом не скористався.

Враховуючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було проігноровано обставину наявності або відсутності у особи, яка вчиняла від імені відповідача правочин щодо приймання виконаних робіт, відповідач вважає, що при розгляді справи судом не було з`ясовано повно та всебічно обставини справи.

Крім того, висновки суду, щодо того, що умовами Договору не визначено коло осіб, які мають право на підписання актів приймання-передачі робіт а також щодо того, що відповідачем не надано доказів належного повідомлення Позивача про те, що право підпису актів приймання-передачі робіт за Договором належить лише генеральному директору Відповідача є помилковими, оскільки право Генерального директора на підписання документів передбачено нормами чинного законодавства, на які є посилання вище.

Таким чином, відповідач вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення Господарським судом Дніпропетровської області не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення. …».

Відповідач не надав суду доказів виконання свого обов`язку в повному обсязі щодо сплати позивачу за виконані роботи 197 342,40 грн.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Згідно з ст. 13 ЦК України визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.

З огляду на вказане, очевидно, що дії відповідача щодо незаявлення будь-яких претензій щодо обсягу та якості виконаних позивачем робіт, а в подальшому уникнення обов`язку з оплати виконаних робіт є недобросовісними.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 197 342,40 грн. вартості робіт є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 у справі №904/2016/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 4440,21 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 у справі №904/2016/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 у справі №904/2016/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4440,21 грн покласти на Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.04.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус