ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/230/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Н. Церковної при секретарі судового засідання І.Гусевик, розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості в сумі 711 222 грн. 84 коп.

за участю представників сторін:

від відповідача - Тарасюта Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"стягнення заборгованості в сумі 711 222,84 грн за договором на виконання проєктних робіт №11070/23/46-122-01-22-12761 від 28.12.2022 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Акціонерним товариством «Харківський науково- дослідний та проектно конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (далі за текстом Позивач, Виконавець) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ», від імені якого діє Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС» (далі за текстом Відповідач, Замовник) було укладено договір на виконання проєктних робіт № 11070/23/46-122-01-22-12761 від 28 грудня 2022 року. Відповідно до умов укладеного договору Виконавець взяв на себе зобов`язання виконати проєктні роботи згідно Завдання на проєктування та у відповідності до ДБН А.2.2-3:2014, а Замовник взяв на себе обов`язок прийняти й оплатити виконані роботи по об`єкту: «Реконструкція. Модернізація локальної системи оповіщення про надзвичайні ситуації на Рівненській АЕС». Відповідно до пункту 1.3 договору місцем виконання цього договору є місто Вараш, Рівненської області. Відповідно до пункту 3.1 договору ціна проєктних робіт, що виконуються за даним договором, становить 1597200, 00 грн., крім того ПДВ 319 440, 00 грн., загальна сума договору становить 1 916 640, 00 грн.

Станом на день подання позовної заяви відповідач має заборгованість на загальну суму 1 352 640, 00 грн. (сума за актом) (125000, 00 + 227640, 00 + 99 521, 58 + 200000, 00) грн. (частково проведені оплати) = 700 478, 42 грн.

18 березня 2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву , в якому останній визнав, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем зі сплати основного боргу, проте не у розмірі 700478,42 гривень, як заявляє позивач, а у розмірі 415478,42 гривень (станом на 18.03.2024), оскільки ВП «Рівненська АЕС» сплачено на користь Позивача 258000,00 гривень.

Крім того, Відповідач також надав суду 25.03.2024 року докази сплати боргу в сумі 415478,42 грн. Зазначив, що заявлена вимога про стягнення з Відповідача 700 478,42 гривень основного боргу за договором не підлягає задоволенню, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Посив суд закрити в цій частині провадження.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженняю Розгляд справи призначено на 26 березня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 березня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

25 березня 2024 року від позивача та відповідача надійшли заяви про закриття провадження в частині стягнення основного боргу у зв`язку із відсутністю предмету спору.

25 березня 2024 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Заслухавши в судовому засіданні представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Між Акціонерним товариством «Харківський науково- дослідний та проектно конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (далі за текстом Позивач, Виконавець) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ», від імені якого діє Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС» (далі за текстом Відповідач, Замовник) було укладено договір на виконання проєктних робіт № 11070/23/46-122-01-22-12761 від 28 грудня 2022 року. Відповідно до умов укладеного договору Виконавець взяв на себе зобов`язання виконати проєктні роботи згідно Завдання на проєктування та у відповідності до ДБН А.2.2-3:2014, а Замовник взяв на себе обов`язок прийняти й оплатити виконані роботи по об`єкту: «Реконструкція. Модернізація локальної системи оповіщення про надзвичайні ситуації на Рівненській АЕС». Відповідно до пункту 1.3 договору місцем виконання цього договору є місто Вараш, Рівненської області. Відповідно до пункту 3.1 договору ціна проєктних робіт, що виконуються за даним договором, становить 1597200, 00 грн., крім того ПДВ 319 440, 00 грн., загальна сума договору становить 1 916 640, 00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 12 червня 2023 року до договору № 11070/23/46-122-01- 22-12761 від 28 грудня 2022 року сторони дійшли згоди та внесли зміни до календарного плану виконання робіт. У іншій частині, що не передбачено додатковою угодою № 1, сторони продовжують керуватися положеннями договору № 11070/23/46- 122-01-22-12761 від 28 грудня 2022 року.

Так, відповідно до пункту 4.1 договору оплата за виконані проєктні роботи здійснюється Замовником на підставі двосторонньо підписаних Актів здачі- приймання виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів, в розмірі вартості виконаних робіт, на поточний рахунок Виконавця протягом 45 календарних днів з дати підписання Акта здачі приймання виконаних робіт, за умови реєстрації Виконавцем належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної у ЄРПН.

Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення Актів здачі- приймання виконаних робіт. Відповідно до пункту 10.1 договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2023 року.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. 21 листопада 2023 року між сторонами підписано Акт № 3 здачі- приймання виконаних робіт до договору № 11070/23/46-122-01-22-12761 від 28 грудня 2022 року на загальну суму 1 352 640, 00 грн. За змістом вказаного акту виконана робота задовольняє умовам договору та належним чином оформлена, акт підписано обома сторонами без зауважень та заперечень. На виконання встановленого порядку позивачем складена податкова накладна №6 від 21.11.2023 року та у межах строку, встановленого Податковим кодексом України, 23 листопада 2023 року податкова накладна № 6 від 21.11.2023 року зареєстрована у ЄРПН, номер реєстрації у ЄРПН , що підтверджується наданою накладною та квитанцією про її реєстрацію. Тобто, податкова накладна була належним чином зареєстрована Виконавцем у ЄРПН.

За змістом статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Акт № 3 за договором між сторонами підписано 21 листопада 2023 року, таким чином починаючи з 22 листопада 2023 року для відповідача розпочався строк для виконання грошового зобов`язання по сплаті відповідного акту.

Умовами договору передбачено строк виконання грошового зобов`язання 45 календарних днів, який сплив 05 січня 2024 року (п`ятниця). Таким чином, днем закінчення строку виконання грошового зобов`язання за вказаним актом для відповідача є 05 січня 2024 року. Починаючи з 06 січня 2024 року має місце прострочення відповідача.

У межах строку, встановленого договором, відповідачем не виконано обов`язку щодо сплати виконаних робіт в повному обсязі.

Так, із порушеннями встановленого договором строку, відповідачем здійснена лише часткова оплата: - 125 000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 780 від 23 січня 2024 року; - 227 640, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 801 від 20 лютого 2024 року; - 99 521, 58 грн. , що підтверджується платіжною інструкцією № 803 від 20 лютого 2024 року; - 200 000, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1056 від 27 лютого 2024 року.

Станом на день подання позовної заяви (29.02.2024) відповідач має заборгованість на загальну суму 1 352 640, 00 грн. (сума за актом) (125000, 00 + 227640, 00 + 99 521, 58 + 200000, 00) грн. (частково проведені оплати) = 700 478, 42 грн.

У відзиві відповідач визнав позовні вимоги про стягнення з нього основного боргу.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отримання відповідачем наданої послуги (проєктних робіт) на загальну суму 1 352 640,00грн, підтверджується актом №3 здачі - приймання виконаних робіт від 28.12.2022 року.

Як свідчать матеріали справи, замовник ( відповідач) не відмовився прийняти роботу, заперечень щодо ціни, якості виконаної роботи немає, визнав основну заборгованість у відзиві.

При цьому, як зазначено вище по тексту договір на виконання проєктних робіт № 11070/23/46-122-01-22-12761 від 28 грудня 2022 року укладався між Акціонерним товариством «Харківський науково- дослідний та проектно конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ», від імені якого діє Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС» .

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.01.2024 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи позивача - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" в результаті його реорганізації шляхом перетворення зареєстровано нову юридичну особу правонаступника позивача: Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1420 "Про утворення акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Таким чином, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (), від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" () є правонаступником Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (), від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (), а позов пред`явлено до належного відповідача у даній справі.

Норми права, що підлягають до застосування, мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст.525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим судом встановлено, що після порушення провадження у справі, відповідачем було сплачено основну суму боргу на суму 700 478,42 грн., що стверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 700478,42 грн.

Окрім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних - 5333,86 грн та інфляційних втрат в розмірі 5410,56 грн. Суд, здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення LIGA360 встановив, що позивачем вірно нараховано суму 3 % річних - 5333,86 грн та інфляційних втрат в розмірі 5410,56 грн. Отже, зважаючи на викладене, до стягнення з відповідача підлягає відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а саме 3 % річних - 5333,86 грн та інфляційних втрат в розмірі 5410,56 грн.

Відповідач з приводу заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат заперечив.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив. Якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 222 ГК України та ч. 2 ст. 19 ГПК України визначено, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язанні поновити їх, не чекаючи пред`явлення ім. претензії чи звернення до суду. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

За змістом ст.ст.509,524,533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Норми ст.625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання.

Отже, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-49цс12 від 06 червня 2012 року, № 6-38цс11 від 24 жовтня 2011 року, постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 910/19094/17, від 11 травня 2018 року у справі № 922/3087/17).

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі 6-42цс11).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04 жовтня 2019 року у справі № 915/880/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 912/48/19, від 18 вересня 2019 року у справі № 908/13 79/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18).

Визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси, позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2023 року у справі № 910/15411/21.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, тому, позов в частині стягнення 3 % річних - 5333,86 грн та інфляційних втрат в розмірі 5410,56 грн слід задовольнити.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір"за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 14 853,04 грн (платіжна інструкція № 53455 від 20.02.2024 року.), коли за подання даного позову необхідно було сплатити 8 534,67 грн із застосування понижуючого коефіцієнту (0.8)

Згідно п.1 ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.Таким чином, 6318,37 грн судового збору, як надмірно сплаченого підлягає поверненню позивачу.

Також, після закриття провадження у справі в частині, сума судового збору, що підлягає сплаті за позовні вимоги у розмірі 10 744,42 грн (3% річних та інфляційні втрати) складає 128,93 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 129,130 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 128,93 грн. (пропорційно задоволеним вимогам).

Інша частина судового збору підлягає поверненню позивачу на підставі ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м Київ, вул. Назарівська, 3 ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл. м. Вараш, ) на користь Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (61005, м. Харків, проспект Героїв Харкова, 10/12, ) 5 333,86 грн - 3% річних, 5410,56 грн - інфляційних втрат, 128,93 грн - судового збору.

3. Закрити провадження в частині стягнення 700478,42 грн - основного боргу.

4.Повернути Акціонерному товариству "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (61005, м. Харків, проспект Героїв Харкова, 10/12, ) з Державного бюджету України 14724,11 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви згідно платіжної інструкції №53455 від 20.02.2024 року.

Ухвалу про повернення судового збору видати після набрання рішенням законної сили.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2024 року.

Суддя Н. Церковна