РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024Справа № 910/331/24
за позовом Фермерського господарства "Ясенівка-2005"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп»

про стягнення 842 246,52 грн

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство "Ясенівка - 2005" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» про стягнення 1 251 857,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки сільськогосподарської продукції №37-11/22к від 07.11.2022 у частині оплати прийнятого товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути 842 246,52 грн, з яких: 769 737,61 грн основного боргу, 27 232,69 грн 3% річних та 45 276,22 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 позовну заяву залишено без руху.

22.01.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивачем, зокрема, виключено позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 409 611,36 грн, зменшено розмір позовних вимог з 1 251 857,88 грн до 842 246,52 грн та викладено прохальну частину позовної заяви у новій редакції.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За наслідками розгляду заяви про усунення недоліків у частині зменшення позовних вимог до 842 246,52 грн, судом прийнято зазначену заяву до розгляду.

За змістом ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

07.11.2022 між Фермерським господарством "Ясенівка - 2005" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВВТ Груп» (покупець, відповідач) укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції №37-11/22к (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: кукурудзу 3-го класу (код Товару згідно з УКТ ЗЕД), урожаю 2022 року, надалі іменований як «Товар», в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому Договорі.

Відповідно до п.п. 2.1. та 2.2. Договору товар кількістю 300,00 тон, ціна за 1 тону 5 087,72 грн, що загалом складає 1 526 316,00 грн без ПДВ та 1 740 000,0024 грн з ПДВ.

Згідно з п. 3.1. Договору Постачальник поставляє Товар Покупцеві, в заліковій вазі на умовах поставки DАР відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2020 ТОВ «ВВТ ГРЕЙН» (адреса: 32101, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, смт. Ярмолинці, вул. Гагаріна, буд. 44/1), в подальшому - «елеватор поставки», автомобільним транспортом. Базис поставки DAP використовується з урахуванням умов, визначених в цьому Договорі.

У п. 3.2. Договору встановлено, що строк постачання Товару - 18.11.2022 року включно. Поставка Товару партіями допускається.

Дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд дійшов до висновку, що цей правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору постачальник передав, а покупець прийняв товар загальною вартістю 1 286 097,98 грн що підтверджується видатковими накладними №1 від 08.11.2022 на суму 199 873,83 грн з ПДВ, №2 від 09.11.2022 на суму 715 911,50 грн з ПДВ та №3 від 10.11.2022 на суму 370 312,65 грн з ПДВ.

Перевезення вантажу підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними №1 - №17 за період з 08.11.2022 по 10.11.2022.

Крім цього, постачальником було виставлено покупцю рахунки-фактури на оплату №1 від 08.11.2022 на суму 199 873,83 грн з ПДВ, №2 від 09.11.2022 на суму 715 911,50 грн з ПДВ та №3 від 10.11.2022 на суму 370 312,65 грн з ПДВ.

Також, постачальником було зареєстровано податкові накладні №1 від 08.11.2022 на суму 199 873,83 грн, №2 від 09.11.2022 на суму 715 911,50 грн та №3 від 10.11.2022 на суму 370 312,65 грн, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.11.2022 №, від 21.11.2022 № та від 21.11.2022 № відповідно.

У подальшому, покупець сплатив постачальнику 516 360,37 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №4493 від 14.11.2022 на суму 318 468,88 грн, з призначенням платежу: «Оплата за кукурудзу згідно рах.№3 від 10.11.2022р. (Договір №37-11/22к від 07.11.2022 р.»; №4532 від 28.11.2022 на суму 99 936,92 грн, з призначенням платежу: «Оплата за кукурудзу згідно рах.№1 від 08.11.2022р. (Договір №37-11/22к від 07.11.2022 р.»; №4568 від 01.12.2022 на суму 71 954,57 грн, з призначенням платежу: «Оплата за кукурудзу згідно рах.№1 від 10.11.2022р. (Договір №37-11/22к від 07.11.2022 р.» та №5177 від 06.09.2023 на суму 26 000,00 грн, з призначенням платежу: «Оплата за кукурудзу згідно рах.№2 від 09.11.2022р. (Договір №37-11/22к від 07.11.2022 р.».

Постачальник звернувся до покупця з претензією від 15.05.2023 в якій вимагав в найкоротший термін погасити заборгованість у розмірі 795 737,61 грн (докази направлення містяться в матеріалах справи).

Однак, як зазначено в позовній заяві, вказана претензія була залишена без задоволення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки сільськогосподарської продукції №37-11/22к від 07.11.2022 у частині оплати прийнятого товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути 842 246,52 грн, з яких: 769 737,61 грн основного боргу, 27 232,69 грн 3% річних та 45 276,22 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем було укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції №37-11/22к від 07.11.2022, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: кукурудзу 3-го класу (код Товару згідно з УКТ ЗЕД), урожаю 2022 року, надалі іменований як «Товар», в кількості, у строки і на умовах , передбачених у цьому Договорі.

Так, судом було встановлено, що на виконання умов Договору постачальник передав, а Покупець отримав товар загальною вартістю 1 286 097,98 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та податковими накладними.

Крім того, судом встановлено, що покупець сплатив постачальнику 516 360,37 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.

У п. 4.1. Договору сторони узгодили наступний порядок здійснення оплати:

- 86% вартості кожної партії Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту надання видаткової накладної (у заліковій вазі), отримання від елеватору реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку та·за умови виставлення рахунку та підписання даного Договору;

- 14% вартості партії Товару протягом 3 (трьох) банківських днів, наступних за датою зареєстрованих податкових накладних Постачальника. Постачальник має зареєструвати податкові накладні в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням Покупцю квитанції щодо їх реєстрації, а також правильно заповнені товарно-транспортні накладні.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, суд, враховуючи умови п. 4.1. Договору дійшов висновку, що строк оплати поставленого товару на суму 795 737,61 грн є таким, що настав.

Суд зазначає, що станом на дату розгляду справи, відповідачем не надано доказів сплати вартості поставленого товару на суму 769 737,61 грн, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у розмірі 769 737,61 грн, а відтак, задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 27 232,69 грн 3% річних та 45 276,22 грн інфляційних втрат.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, що міститься у позові, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення 27 232,69 грн 3% річних та 45 276,22 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ Груп" (01054, місто Київ, вулиця Олеся Гончара, будинок 41 ЛІТ "А", офіс 310; ідентифікаційний код: 36716311) на користь Фермерського господарства "Ясенівка - 2005" (32150, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, село Ясенівка; ідентифікаційний код: 33415131) 769 737 (сімсот шістдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять сім) грн 61 коп. основного боргу, 27 232 (двадцять сім тисяч двісті тридцять дві) грн 69 коп. 3% річних, 45 276 (сорок п`ять тисяч двісті сімдесят шість) грн 22 коп. інфляційних втрат та 12 633 (дванадцять тисяч шістсот тридцять три) грн 70 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева