ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Справа № 924/1331/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Покотило Ю.В. (в режимі відеоконференції);

відповідача - Стельмах Ю.М. (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Золотий жайвір" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року (повний текст складено 09.02.2024) у справі №924/1331/23 (суддя Вибодовський О.Д.)

за позовом Фермерського господарства "Золотий жайвір"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ясінський Володимир Євгенович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року провадження у справі №924/1331/23 за позовом Фермерського господарства "Золотий жайвір" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ясінський Володимир Євгенович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, закрито.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ФГ "Золотий жайвір" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Хмельницької області норм процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Золотий жайвір" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року у справі №924/1331/23. Призначено справу №924/1331/23 до розгляду на 21 березня 2024 року об 11:30 год.

Відповідач та третя особа у відзивах на апеляційну скаргу вважають ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просять залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника третьої особи.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2023 року Фермерське господарство "Золотий жайвір" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ТОВ "Суффле Агро Україна", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ясінський Володимир Євгенович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15 січня 2024 року.

28 грудня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про відмову у відкритті провадження у справі.

Також 09 січня 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 ГПК України.

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.09.2023 у справі №924/606/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2023, відмовлено у задоволенні позову Фермерського господарства "Золотий Жайвір" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінського Володимира Євгеновича, про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. від 17.05.2023р. зареєстрованого в реєстрі за №1487, таким, що не підлягає виконанню. Відтак, відповідач вважає, що між тими ж сторонами існує судове рішення з того ж самого предмету спору та підстав.

Місцевий господарський суд, розглянувши заяву ТОВ "Суффле Агро Україна" про закриття провадження у справі, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав закриття провадження у справі визначений у ст.231 ГПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України).

Отже, однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень п.2 ч.1 ст.175 ГПК України, та, як наслідок, застосування п.3 ч.1 ст.231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

При цьому, для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Апеляційний суд зазначає, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Чинні процесуальні норми ГПК України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання інших доказів, якими він обґрунтовує ці підстави.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №910/15598/19(910/8017/20), від 18.03.2021 у справі №909/783/20, від 16.11.2021 у справі №910/694/21.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №922/2575/19, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. При цьому, не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як встановлено судами обох інстанцій, предмет і підстави позову, визначені позивачем у даній справі, є тими ж самими, що були вказані останнім в обґрунтування позовних вимог у справі №924/606/23, а саме: предметом спору як у справі №924/606/23, так і у даній справі є визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. від 17.05.2023 зареєстрованого в реєстрі за №1487, таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, підставою позову у справі №924/606/23, як і у даній справі, є те, що зміст оспорюваного виконавчого напису суперечить положенням ст.ст. 89, 90 Закону України "Про нотаріат", а також ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" та розділу XI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Сторонами у справі №924/606/23 були ті самі особи, що і у даній справі.

Крім того, позивач в обох справах посилається на одні і ті ж обставини, а позов містить однакове обгрунтування та нормативно-правову кваліфікацію обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

При цьому, доводи позивача в позовній заяві у даній справі про наявність предмета застави у боржника та можливість задоволення вимог кредитора за рахунок саме предмета застави в першу чергу, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, не є зміною підстав позову, оскільки позивач у позовній заяві не змінював первісні фактичні підстави позову, а лише доповнив її новими обставинами при збереженні в ній первісних обставин та доповнив дещо зміненими посиланнями на норми матеріального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що предмет та підстави позовів у справах №924/606/23 та №924/1331/23 є повністю ідентичними, що у відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 175, пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Золотий жайвір" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року у справі №924/1331/23 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "01" квітня 2024 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Павлюк І.Ю.