ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" березня 2024 р. м. Київ Справа № Б8/180-10 (911/3801/23)
Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д.,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
2) Арбітражний керуючий В`язовченко Анатолій Михайлович ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
3) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2);
4)Громадянина Швеції ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )
про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права
в межах справи №Б8/180-10 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»
У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа про банкрутство Приватного акціонерного товариства Білицький завод Теплозвукоізоляція.
Керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Чернігівській та Черкаській областях звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Приватного акціонерного товариства Білицький завод Теплозвукоізоляція про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначив, що зареєструвавши право власності на підставі оспорюваного свідоцтва в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відповідач порушив право власності держави в особі позивача.
При з`ясуванні підстав для звернення прокурора до суду із цим позовом, Суд встановив наступне.
У запиті від 17.01.2023 №53-375вих.23, прокурор проінформував Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівський областях про те, що під час приватизації Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція» до статутного капіталу не увійшли, але залишилась на балансі ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (правонаступник ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція») та не є переданими у комунальну власність, зокрема: котельна №1, 2 з обладнанням за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7. Зазначені об`єкти перебувають у державній власності, а органом управління зазначеного майна є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівський областях. Також у листі прокурор просив повідомити про наміри Регіонального відділення щодо вжиття відповідних заходів на захист інтересів держави у подальшому (А.С.205-2069, т.1).
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівський областях у листі від 27.01.2023 вих.№51-08.01-455 повідомило, що вжити заходи з судового захисту порушених прав держави щодо неправомірної реєстрації права приватної власності на державне майно у Регіонального відділення немає можливості у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору; а враховуючи, що заходи з визначення розміру збитків передбачають, зокрема, проведення незалежної оцінки, відділення також позбавлене можливості вжити заходів з нарахування збитків, оскільки відсутнє фінансування на оплату послуг суб`єктів оціночної діяльності (а.с.207-208,т.1).
13.12.2023 прокурор у листі №53-9648 вих.№23 повідомив Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівський областях про пред`явлення позову про усунення перешкод у праві розпорядження майном до Господарського суду Київської області.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Під час судового розгляду цієї справи прокурором було обгрунтовано та доведено Суду наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівський областях у зв`язку з нездійсненням захисту інтересів держави органом державної влади, до компетенції якого віднесені такі повноваження.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Так, статтею 6 Закону України "Про Фонд державного майна України", серед іншого визначено, що Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності. Фонд державного майна України, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації. Регіональні відділення та представництва діють на підставі положень, що затверджуються Головою Фонду державного майна України.
Відповідно до пункту 4.5. Положення №810, основними завданнями регіонального відділення є, зокрема: здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства.
Наведене свідчить, що саме Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях є належним органом, уповноваженим державою здійснювати контроль у сфері організації та проведення приватизації державного майна та вживати заходи щодо щодо повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства, що і становить предмет спору у справі 911/3801/23, яка розглядається в межах провадження у справі про банкрутство Б8/180-10.
Як встановив Суд, зверненню прокурора з вказаним позовом передувало відповідне листування з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівських областях, фактично, прокурор надав можливість компетентному органу - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівських областях протягом розумного строку відреагувати на стверджуване порушення, втім, регіональним відділенням була надана відповідь про неможливість вжити заходів по захситу інтересів держави у зв`язку з відсутністю фінансування. Суд зазначає, що прокурором при зверненні до суду з позовом в інтерсеах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівських областях судовий збір було сплачено, отже, бюджетні кошти були витрачені, втім не тим компетентним органом, до повноважень якого віднесено представництво інтересів держави у спірних правовідносинах.
Суд виходить з того, що відсутність фінансування не звільняє компетентний орган від виконання покладених на нього законодавством повноважень на представництво інтересів держави та не повинно мати своїм наслідком підміну прокурором належного суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначає, що відсутність фінансування певних видатків хоча часто і носить об`єктивний характер, проте все одно свідчить про недоліки в організації діяльності юридичної особи: при зверненні до суду з позовом прокурором судовий збір було сплачено, отже - бюджетні кошти було витрачено, але не тією особою, до компетенції якої згідно чинного законодавства віднесено представництво інтересів держави у спірних правовідносинах.
За приписами ч. 1, 6, 7 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
За таких обставин, Суд дійшов висновку про необхідність постановлення Окремої ухвали щодо виявлених при вирішенні спору недоліків у діяльності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, які полягають у нездійсненні захисту інтересів держави у спірних правовідносинах через відсутність фінансування відповідних видатків з метою недопущення повторення, запобігання та виправлення вказаних недоліків.
Керуючись ст.ст. 233-235, ст. 246 Господарського процесуального кодексу України, Суд
3.Про вжиті заходи повідомити Господарський суд Київської області у тридцятиденний строк з дня отримання ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Суддя Т.Д. Гребенюк