ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

м.Чернівці

04 квітня 2024 року Справа № 926/943/24

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С.М., розглянувши заяву за вх.№943 від 02.04.2024 року,

стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтфатер Чернівці" (58010, м.Чернівці, вул.Героїв Майдану,116, код 23247708)

до боржника Малого приватного підприємства "Рейтинг" (58021, м.Чернівці, вул.Козятинська, 3, код 23247542)

про стягнення заборгованості в сумі 35679,97 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтфатер Чернівці" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Малого приватного підприємства "Рейтинг" заборгованості за договором на обслуговування підприємств усіх форм власності з вивезення твердих побутових відходів в сумі 35679,97 грн.

02.04.2024 року відділом документального та інформаційного забезпечення зареєстровано заяву про видачу судового наказу за вх.№943.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про видачу судового наказу за вх.№943 передано судді Гушилик С.М.

На підставу своїх вимог заявник зазначає, що 13.03.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтфатер Чернівці" (далі - "Заявник") та Малим приватним підприємством "Рейтинг" (далі - "Боржник") укладено договір на обслуговування підприємств усіх форм власності з вивезення твердих побутових відходів №385 (далі - "договір"), за умовами якого Заявник зобов`язався надавати послуги по вивезенню та утилізації твердих відходів з місць накопичення..

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтфатер Чернівці" заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2, 4 ст.12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Згідно зі ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.150 ГПК України, відповідно до п.4, 5 ч.2 якої у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника та обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п.4 ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами у справі, відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд, згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведених приписів правових норм, при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази, на підтвердження заявлених ним вимог та обставини їх виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, останній надав договір №384 від 13.03.2008 року, акт наданих послуг з січня по листопад 2022 року, претензію від 11.02.2023, претензію (повторну) №10 від 20.03.2024 року та розрахунок заборгованості.

Відповідно до п.1.1 Договору, за умовами якого заявник (виконавець) зобов`язується надавати послуги по вивезенню та утилізації твердих побутових відходів (далі-ТПВ) з місць накопичення боржника (замовника), а останній у відповідності до п.2.1 договору зобов`язується розраховуватись за надані виконавцем послуги, зазначені у договорі, тобто за вивіз та утилізацію ТПВ сплачувати за тарифами, які визначені у договорі та які згідно п.2.3 договору сплачує кожного місяця в розмірі, що становить 1/12 річної суми до 10-го числа поточного місяця. Річний розрахунок здійснюється не пізніше 25-го січня кожного календарного року.

Замовник сплачує за виконану виконавцем роботу із розрахунку 343,2 м3 в рік, за тарифом, що складає 15,75 грн за 1 куб.м, без ПДВ. Вартість даного договору складає 6486,48 грн за рік, яка розрахована наступним чином (15,75 грн./куб.м.+3,15грн.), де 15,75 грн/куб.м.- тариф за 1 куб.м.; 3,15 грн - сума ПДВ в розмірі 20% тарифу. Оплата здійснюється в українських гривнях щомісячно, не пізніше 10-го числа поточного місяця в розмірі 1/12 річної суми, тобто 28,600 м3 х 15,75 грн/м3= 450,45 грн +20% ПДВ = 90,09 грн. Всього: 540,54 грн за місяць., у готівковій та безготівковій формі оплати. (п.п.2.5-2.7 договору)

Згідно розділ 7 договору, сторони мають право на зміну розміру оплати робіт у випадках зміни вимог законодавства України (стягнення спеціального мита, зборів, податків, тощо), а також суттєвих економічних змін, що викликають подорожчання (здешевлення) послуг (п.7.1). У випадку необхідності змін в оплаті робіт, сторони повинні надати відповідні обґрунтування зміни цін на послуги (п.7.2). У разі зміни тарифів виконавець має право здійснювати перерахунок в оплаті за надані послуги з моменту введення нових тарифів з подаванням обґрунтування зміни ціни в письмовій формі (п.7.3).

У заяві про видачу судового наказу стягувач зазначає, що заборгованість боржника за надані послуги становить 35679,97 грн.

При цьому, згідно актів наданих послуг з січня по листопад 2022 року, які підписані лише стороною заявника, ціна щомісячних послуг прописана по-різному, що є незрозумілим в проведенні розрахунку.

Надані стягувачем листи-претензії від 12.04.2023 року, від 04.05.2023 року та №10 від 20.03.2024 року про сплату заборгованості за договором у розмірі 35679,97 грн, направлені на адресу боржника, не є таким належним доказом, оскільки зазначений у ньому розмір заборгованості не підтверджений жодними документами; заборгованість існувала станом на 2022 рік; сума боргу у листі не відповідає заявленій до стягнення сумі.

Також, заява не містить тарифів за дані послуги станом на 2022 рік, за період якого виникла заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заявником не надано належних доказів на підтвердження існування у боржника заборгованості за договором у розмірі 35679,97 грн, а з наданих заявником доказів не вбачається безспірності таких вимог.

За приписами ч.2 ст.154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як встановлено судом, заява ТОВ "Альтфатер Чернівці" про видачу судового наказу не відповідає вимогам, встановленим до її змісту, оскільки в порушення вимог п.п.4, 5 ч.2 та п.4 ч.3 ст.150 ГПК України заявником не зазначено усіх обставин та доказів, на яких ґрунтуються вимоги, та не надано доказів, що підтверджують безспірність вимог саме у заявленому розмірі.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.152 ГПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, при цьому, згідно з ч.6 ст.175 Господарського процесуального кодексу України позивачу роз`яснюється, що вищезазначений спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 147, 150, 151, 152, 153, 175, 234 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтфатер Чернівці" (58010, м.Чернівці, вул.Героїв Майдану,116, код 23247708) у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Малого приватного підприємства "Рейтинг" (58021, м.Чернівці, вул.Козятинська, 3, код 23247542) заборгованості в сумі 35679,97 грн.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя Гушилик С.М.