ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2024 р. Справа№ 910/4684/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.

та представників сторін:

позивача - Одноор В.М.;

відповідача - Бондаренко Р.В.

третьої особи - не з`явилися.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023

у справі №910/4684/23 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Відкрите акціонерне товариство "Будівельно-монтажний трест №8"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Служба автомобільних доріг у Миколаївській області звернулася з позовними вимогами до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" про стягнення в дохід Державного бюджету 3809485,16 грн, з яких: 3213240,00 грн - несплачені за гарантією №27179 від 03.12.2021 зобов`язання, 510676,14 грн - інфляційні втрати та 85569,02 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з невиконанням Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажний трест №8", як підрядником, умов укладеного з позивачем договору №107-Б від 07.12.2021, банк, у рахунок забезпечення виконання умов зазначеного договору, зобов`язаний сплатити позивачу грошову суму в розмірі 3213240,00 грн відповідно до умов банківської гарантії №27179 від 03.12.2021, виданої Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус". Також у зв`язку з простроченням відповідачем виплати гарантійного платежу позивач заявив вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 відкрито провадження у справу №910/4684/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 здійснено зміну найменування позивача у справі зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Відкрите акціонерне товариство "Будівельно-монтажний трест №8".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 (повне рішення складене 29.01.2024) у справі №910/4684/23 позов Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийняте за неповного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що вимога позивача про виплату гарантійної суми за банківською гарантією є безпідставною через:

- дію обставин непереборної сили, а саме військової агресії російської федерації на території України (що підтверджується листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією»);

- відсутність порушень Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажний трест №8" умов договору;

- розірвання позивачем з 14.06.2022 договору підряду з власної ініціативи (через відсутність потреби у закупівлі робіт за договором), а відтак відсутність підстав для звернення позивача до суду з даним позовом.

Водночас скаржник відмічає, що вимоги позивача до банку-гаранта виникли у зв`язку із невиконанням третьою особою робіт за договором, однак Відкрите акціонерне товариство "Будівельно-монтажний трест №8" є резидентом республіки білорусь та з яким банку заборонена співпраця на території України згідно постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 апеляційну скаргу у справі №910/4684/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус", суддею-доповідачем виявлено недоліки такої скарги, а саме відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, у зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 апеляційну скаргу у справі №910/4684/23 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/4684/23, справу призначено до розгляду на 02.04.2024, встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів на апеляційну скаргу.

На електронну адресу суду 13.03.2024 від представника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області надійшла заява про участь представника Одноор Вікторії Миколаївни у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів за допомогою електронного кабінету та підсистеми відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2024 задоволено заяву представника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області про участь у судовому засіданні 02.04.2024 у справі №910/4684/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

28.03.2024 до суду від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції позивач відмічає, що в порушення умов договору третя особа не приступила до виконання робіт, передбачених календарним графіком на березень-квітень 2022 року та не повідомила службу про настання форс-мажорних обставин, а тому наявні підстави для виплати відповідачем банківської гарантії. Обставина розірвання з 14.06.2022 договору №107-Б від 07.12.2021 не має жодного відношення до підстав направлення службою 07.04.2022 вимоги про настання гарантійного випадку та сплати гарантійного платежу, оскільки гарантійний випадок настав під час дії договору. Також, на переконання позивача, між службою та відповідачем склалися відносини по забезпеченню належного виконання зобов`язання, тому є помилковими посилання на заборону співпраці з резидентами республіки білорусь, яким є третя особа.

В межах встановлених судом процесуальних строків третьою особою не було надано відзив на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

В судове засідання 02.04.2024, яке відбулося в режимі відеоконференції, з`явилися представники позивача та відповідача, натомість представники третьої особи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторін, зважаючи на належне повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, а також на строки розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" за відсутності третьої особи, за наявними матеріалами справи, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги по суті.

Представники сторін надали пояснення по суті спору. Представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржуване рішення суду.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 07.12.2021 між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області, яка в подальшому перейменована на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області (замовник) та Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажний трест №8" (підрядник) укладено договір №107-6, відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених договором, на свій ризик, власними та/або залученими силами і засобами, надавати послуги: Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Р-75 Контрольно-пропускний пункт "Тимкове" - Балта - Первомайськ - Доманівка - Олександрівка на ділянці км 175+000 - км 198+476, Миколаївська область", а замовник зобов`язався прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору, термін (строк) виконання робіт по 20.12.2022 (згідно календарного графіку). Термін (строк) виконання робіт може продовжуватися у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Для продовження термінів виконання робіт підрядник зобов`язаний повідомити замовника про виникнення обставин, які зумовлюють необхідність такого продовження і надати обґрунтування нових термінів виконання робіт та додаткових витрат за їх необхідності не пізніше наступного робочого дня як підряднику стало відомо про це.

Замовник без затримки повинен розглянути обґрунтування підрядника, запросити від нього, за необхідності, додаткову інформацію та прийняти відповідне рішення і сповістити про нього підрядника у письмовій формі.

Обставини, які перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, що не залежать від підрядника і дають йому право на перегляд цих строків, є обставини: непереборної сили; за які відповідає замовник (відсутність або затримка фінансування, затримка у виконанні зобов`язань за договором, поява додаткових робіт тощо); виникнення температурних та інших погодних умов, при яких не допустимо виконувати окремі види робіт згідно з нормами ДБН В.2.3-4:2015 та ГБН В.2.3-218-547:2010; виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт.

При виникненні обставин непереборної сили, строки виконання робіт переносяться на час їх дії, із урахуванням часу на відновлення робіт.

Пунктом 5.1.1 договору сторонами унормовано, що підрядник зобов`язаний забезпечити виконання робіт в порядку та у строки, встановлені договором, забезпечити безперервний рух транспорту в місцях виконання робіт.

Згідно календарного графіка (додаток №2 до договору) підрядник у березні-квітні 2022 року мав виконати наступні роботи: «Підготовчі роботи», «Земляне полотно», «Ремонт існуючих водопропускних труб», «Міст на км 185+332», «Фрезерування існуючого покриття», «Тимчасова схема організації дорожнього руху на період проведення робіт».

Умовами п. 5.1.3. передбачено, що підрядник зобов`язаний негайно інформувати замовника про те, що додержання його вказівок стосовно способу виконання робіт загрожує їх якості або придатності та про наявність інших обставин, які можуть викликати таку загрозу і не залежать від підрядника; про обставини, що перешкоджають виконанню договору та про заходи, вжиті для їх усунення.

Згідно п. 19.1 договору, підрядник забезпечує виконання договору в розмірі 1% від його вартості шляхом надання замовнику не пізніше дня підписання договору банківської гарантії (банківська гарантія від 03.12.2021 №27179 на суму 3213240,00 грн).

Також відповідно до умов зазначеного договору, сторона, що не може виконати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили повинна не пізніше 3 робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Несвоєчасне повідомлення про обставини непереборної сили позбавляє сторону права посилатися на них як на підставу (причину) невиконання своїх зобов`язань за договором (п. 17.2 договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженим нею регіональними торгово-промисловими палатами або іншими компетентним органом відповідно до чинного законодавства (п. 17.4 договору).

03.12.2021 Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" надано Відкритому акціонерному товариству "Будівельно-монтажний трест №8" гарантію виконання №27179, за умовами якої гарант зобов`язався сплатити на користь Служби автомобільних доріг у Миколаївській області суму, що складає 3213240,00 грн, у випадку невиконання або неналежного виконання принципалом умов договору, протягом 5 банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара, без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Гарантія є безумовною, безвідкличною та набуває чинності з дати її видачі та діє по 20.02.2023 (п. 4.2 гарантії).

У зв`язку з тим, що третя особа не приступила до виконання робіт передбачених календарним графіком на березень-квітень 2022 року та не повідомила про наявність обставин, які унеможливили своєчасне виконання взятих на себе за договором зобов`язань перед позивачем, останній звернувся до відповідача з вимогою №499/01-17 від 07.04.2022 про сплату 3213240,00 грн за банківською гарантією у якій повідомив наведені обставини.

У відповідь на вказану вимогу Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" повідомило про відмову в задоволенні вимог щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією, з огляду на те, що об`єктивна неможливість задоволення вимоги бенефіціара пов`язана з відсутністю вини принципала, оскільки невиконання договору спричинене форс-мажорними обставинами.

Вимоги щодо сплати гарантійного платежу були направлені службою до банку також 19.05.2022 за №537/01-17, 25.05.2022 за №547/01-17, 04.08.2022 за №680/01-17.

В свою чергу листами №1/725 від 24.05.2022, №1-870 від 07.07.2022 та №1-1196 від 26.08.2022 Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" відмовляло у задоволенні вимог щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією, вказуючи на відсутність вини принципала в невиконанні договору через обставини непереборної сили. Також вказувало на заборону співпраці з резидентами білорусії, яким є принципал та розірвання договору №107-Б від 07.12.2021.

Отже, вимога позивача по банківській гарантії №27179 банком задоволена не була, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом у даній справі про стягнення суми банківської гарантії у розмірі 3213240,00 грн, 510676,14 грн інфляційних втрат та 85569,02 грн 3% річних.

Підставою позову в даній справі є порушення третьою особою (підрядником) умов договору №107-6 від 07.12.2021 (не приступив до виконання робіт у передбачений календарним графіком строк).

Заперечуючи проти позову, банк та третя особа зазначають про ненастання гарантійного випадку за банківською гарантією №27179 від 03.12.2021, оскільки невиконання зобов`язань за договором є наслідком настання обставин непереборної сили, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати. Відтак не вбачається складу цивільного правопорушення у діях третьої особи, а отже і відсутні підстави для сплати банківської гарантії позивачу.

В підтвердження готовності третьої особи до виконання договору №107-Б Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" надало до суду повідомлення принципала від 22.02.2022 №6-3/313, 6-3/314 про те, що будівельна техніка, що мала бути задіяна при виконанні робіт станом на 22.02.2022 перебувала на об`єкті будівництва автодороги Н-24 Благовіщенське-Миколаїв (через м. Вознесенськ, Миколаївської області) та в с. Бузьке, Вознесенського району Миколаївської області. Окрім того відповідач надав до суду лист-повідомлення третьої особи №7-2-10/744 від 21.04.2022 про тимчасову неможливість виконання зобов`язань у зв`язку з обставинами непереборної сили адресований позивачу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено наявність підстав для стягнення з відповідача 3213240,00 грн за банківською гарантією, оскільки Відкрите акціонерне товариство "Будівельно-монтажний трест №8", в порушення умов договору №107-6 від 07.12.2021, не приступило до виконання робіт, чим порушило зобов`язання за договором, яке забезпечене такою гарантією. При цьому позивачем у встановленому порядку направлено банку вимогу про сплату гарантійного платежу, проте останнім безпідставно таку вимогу залишено без виконання.

З такими висновками Господарського суду міста Києва погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2).

За змістом положень ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Отже, під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Натомість невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). При неналежному виконані боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином порушення зобов`язання за свої змістом є юридичним фактом, з яким пов`язуються певні негативні правові наслідки для правопорушника основною метою яких є забезпечення захисту, а у разі можливості - й відновлення порушення суб`єктивного цивільного права.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У ст. 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні (ч. 1). Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2). Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (ч. 3). До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ч. 4).

Статтею 563 ЦК України унормовано, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарантія діє протягом строку, на який вона видана, та є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше (ч. 1, 2 ст. 561 ЦК України).

За змістом ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії (ч. 1). Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії (ч. 2). У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (ч. 3).

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч. 1 ст. 565 ЦК України).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, яка є загальною щодо спорів про стягнення коштів за гарантією, враховуючи приписи ст. ст. 560, 563, 565 ЦК України, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/21641/17, від 20.06.2018 у справі №904/9536/17, від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 14.11.2019 у справі №910/20326/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19, від 07.12.2021 у справі №910/2831/20, 21.12.2021 у справі №910/17772/20, від 31.03.2021 у справі №910/17942/19, від 08.06.2022 у справі №910/9397/20 тощо).

Підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань (постанова Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №910/9397/20).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією (подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №910/3500/19, від 27.11.2019 у справі №910/20306/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19).

Отже, в даній справі суду слід досліджувати обставини невиконання чи неналежного виконання принципалом (Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажний трест №8") умов договору №107-6 від 07.12.2021, оскільки саме з цією підставою ч. 1 ст. 563 ЦК України пов`язує виникнення у гаранта зобов`язання сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Укладений між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області та Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажний трест №8" договір №107-6 від 07.12.2021, в забезпечення виконання зобов`язань за яким банком оформлено та видано позивачу банківську гарантію №27179 від 03.12.2021, за своєю правовою природою є договором підряду.

Приписами ч. 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Досліджуючи питання порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та як наслідок, наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

З огляду на умови договору №107-6 від 07.12.2021, початком виконання робіт у 2022 році є перша декада березня 2022 року, кінцевим строком виконання робіт за цим договором є 31.12.2022 (п. 22 договору).

Тобто, Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області укладаючи з Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажний трест №8" договір правомірно очікувала та виходила з того, що роботи за договором мають вчасно розпочатися та бути виконані в передбачені строки.

За повідомленням позивача, що не заперечується третьою особою, у 2022 році підрядник не приступив до виконання передбачених договором робіт, що підтверджується актом обстеження ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення від 06.04.2022. Так, позивачем проведено обстеження стану виконання/надання послуг в межах договору підрядником з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення Р-75 Контрольно-пропускний пункт "Тимкове" - Балта - Первомайськ - Доманівка - Олександрівка на ділянці км 175+000 - км 198+476, Миколаївська область та встановлено відсутність на об`єкті будівельних машин та механізмів, робочої сили та виконання робіт згідно календарного графіка виконання робіт.

Таким чином, з урахуванням факту допущення порушення основного зобов`язання, у бенефіціара виникло право вимоги до гаранта за банківською гарантією, яка є окремим зобов`язанням.

Разом з тим, за доводами відповідача та третьої особи, зобов`язання за договором не було виконано з незалежних від третьої особи причин (настання форс-мажорних обставин), а тому відсутні підстави для сплати гарантійної суми.

Оцінюючи вказані доводи скаржника та третьої особи, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції в цій частині, наголошує на тому що зміст гарантії не містить застережень, які б ставили в залежність виплату банком гарантії від кількості днів прострочення боржником виконання основного зобов`язання або від настання форс-мажорних обставин. За змістом гарантії має значення лише сам факт порушення принципалом зобов`язання за договором. При цьому, одного лише факту наявності прострочення виконання основного зобов`язання (незалежно від періоду, причин та обсягу простроченого зобов`язання) достатньо для заявлення бенефіціаром вимоги до гаранта про виплату відповідного забезпечення.

Позивачем належним чином доведено та не спростовано третьою особою, що у березні 2022 року Відкрите акціонерне товариство "Будівельно-монтажний трест №8" не приступило до виконання передбачених договором робіт.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що не приступивши до виконання робіт у строк, встановлений договором, третя особа допустила порушення зобов`язання за договором, у зв`язку з чим позивач правомірно звернувся до відповідача (гаранта) з вимогою про виплату гарантійного платежу.

Суд апеляційної інстанції також надаючи оцінку доводам відповідача та третьої особи, викладеним у апеляційній скарзі та відзиві на позовну заяву, стосовного того, що починаючи з 24.02.2022 третя особа не могла належним чином виконувати зобов`язання за договором у зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що підтверджується листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, зазначає, що в цій частині доводи сторін є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відтак, обов`язковою передумовою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є вчинення особою правопорушення у сфері господарювання та наявність вини особи, яка його порушила.

В господарському праві діє принцип вини зобов`язаної сторони, якщо не доведено протилежне. При цьому, за змістом ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідач та третя особа, обґрунтовуючи відсутність підстав для сплати гарантійного платежу за неналежне виконання умов договору покликаються на те, що наявні в матеріалах справи докази засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які поза волею Відкритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажний трест №8" та не з вини останнього унеможливили приступити до виконання зобов`язань за договором.

Як слідує з умов договору №107-Б від 07.12.2021, обставинами непереборної сили є: аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, торгове ембарго, воєнні дії, протиправні дії третіх осіб тощо (п. 17.1 договору).

Пунктом 17.2 договору погоджено, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше 3 робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Несвоєчасне повідомлення про обставини непереборної сили позбавляє сторону права посилатися на них як на підставу (причину) невиконання своїх зобов`язань за договором (п. 17.2 договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженим нею регіональними торгово-промисловими палатами або іншими компетентним органом відповідно до чинного законодавства (п. 17.4 договору).

У п. 2.2 договору сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили, строки виконання робіт переносяться на час її дії, із урахуванням часу на відновлення робіт. Для продовження терміну виконання робіт підрядник зобов`язаний повідомити замовника про виникнення обставин, які зумовлюють необхідність такого продовження, і надати обґрунтування нових термінів виконання робіт та додаткових витрат за їх необхідності не пізніше наступного робочого дня як підряднику стало відомо про це.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази повідомлення підрядником замовника про настання обставин непереборної сили, які зумовлюють необхідність такого продовження, а також не надано обґрунтування нових термінів виконання робіт та додаткових витрат за їх необхідності не пізніше наступного робочого дня як підряднику стало відомо про це.

Долучений же відповідачем до відзиву на позовну заяву лист третьої особи №7-2-1/744 від 21.04.2022, який адресований позивачеві та в якому підрядник повідомляє замовника про тимчасове припинення своєї господарської діяльності з 24.02.2022 по кінець воєнного стану на території України, правомірно не прийнятий судом першої інстанції в якості належного доказу повідомлення про настання форс-мажорних обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що вказаний лист направлявся підрядником у відповідності до умов договору (п. 17.2), тоді як позивач стверджує, що не отримував жодного повідомлення від третьої особи про настання форс-мажорних обставин.

Колегія суддів відмічає, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі №904/6463/14 (3-216гс15)).

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет за посиланням https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda.pdf, та адресований Всім кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Як було зазначено, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення та (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21).

Посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, що унеможливили виконання зобов`язань за договором, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, враховуючи наступне.

Введення воєнного стану на території України не означає, що третя особа не могла здійснювати господарську діяльність та своєчасно приступити до виконання робіт за договором, адже протилежного підрядником не доведено відповідними доказами.

Твердження скаржника про готовність третьої особи до виконання договору та відповідно, неможливість приступити до його виконання через початок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022, на що вказує повідомлення третьої особи №№6-3/313, 6-3/314 від 22.02.2022 про те, що будівельна техніка, що мала бути задіяна при виконанні робіт станом на 22.02.2022 перебувала на об`єкті будівництва автодороги Н-24 Благовіщенське-Миколаїв (через м. Вознесенськ, Миколаївської області) та в с. Бузьке, Вознесенського району Миколаївської області, суд оцінює критично, оскільки, по-перше, за умовами договору №107-Б поточний середній ремонт мав здійснюватися на автомобільній дорозі державного значення Р-75, по-друге, на відсутність на об`єкті автодороги Р-75 будівельних машин та механізмів вказує наявний в матеріалах справи акт обстеження ділянки автомобільної дороги від 06.04.2022 (а.с. 37, т. 1).

Стосовно покликання скаржника, як на підставу неможливості підрядником приступити до виконання умов договору через настання обставин непереборної сили, на наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією»), колегія суддів відмічає, що даним наказом затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

При цьому в розділі 1 наказу визначено території можливих бойових дій та зазначено дати виникнення можливості бойових дій та дати припинення можливості бойових дій.

Так, в ч. 1.5 наказу «Миколаївська область» зазначено про можливість виникнення бойових дій на території Вознесенської міської територіальної громади з 06.03.2022 по 11.11.2022, на території Первомайської селищної територіальної громади з 11.11.2022.

Водночас в розділі 2 наказу визначено території активних бойових дій.

Згідно ч. 2.6 «Миколаївська область» активні бойові дії на території Вознесенської міської територіальної громади тривали з 02.03.2022 по 05.03.2022.

Таким чином зазначений наказ не є беззаперечним доказом неможливості виконання підрядником зобов`язань за договором через ведення бойових дій, оскільки активні бойові дії на території Вознесенського району тривали лише 4 дні (з 02.03.2022 по 05.03.2022). Отже підрядник міг приступити до виконання робіт в першій декаді березня 2022 року, однак в порушення умов договору не приступив до їх виконання. Відтак, третя особа повинна на загальних підставах доводити вплив воєнних дій на неможливість виконання зобов`язань за договором.

Поряд з цим судом вказувалось, що у п. п 17.1-17.4 договору сторони погодили, що звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо це невиконання є наслідком обставин непереборної сили. Сторони зобов`язані повідомити про настання обставин непереборної сили протягом 3 робочих днів з моменту їх виникнення.

З наведеного вбачається, що контрагентами досягнуто згоди щодо алгоритму дій сторони у разі настання обставин непереборної сили, які мають наслідком неможливість належного виконання договору. При цьому сторони передбачили можливість відкладення виконання зобов`язань за договором на строк дії форс-мажорних обставин, а не звільнення від такого виконання.

Дійсно, листом Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України. Проте, для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) третя особа була зобов`язана надати не лише відповідні документи про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.10.2022 у справі №927/25/21.

Оцінюючи наведені обставини в сукупності з наданими сторонами доказами, колегія суддів вважає, що третьою особою не доведено неможливість виконання взятих на себе зобов`язань за договором, з огляду на що є безпідставними твердження скаржника про відсутність порушень Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажний трест №8" умов договору.

Північний апеляційний господарський суд також зазначає, що в силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, третя особа уклавши з позивачем договір на відповідних умовах зобов`язана нести всі ризики, пов`язані з порушенням власних зобов`язань.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що наведені відповідачем та третьою особою, а також зазначені в листі ТПП форс-мажорні обставини, за конкретних обставин справи (ведення бойових дій на території Вознесенської міської територіальної громади з 02.03.2022 по 05.03.2022, не повідомлення підрядником замовника про настання обставин непереборної сили) не свідчать про відсутність вини Відкритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажний трест №8" за неналежне виконання зобов`язань.

Отже, наведеними вище обставинами та доводами позивача підтверджується настання в межах спірних правовідносин гарантійного випадку, позаяк принципалом порушено зобов`язання за договором №107-Б від 07.12.2021.

Не впливає на оцінку спірних правовідносин факт розірвання з 14.06.2022 договору №107-Б від 07.12.2021, оскільки гарантійний випадок настав під час дії договору. Вимога позивача №499/01-17 про виплату гарантійного платежу в розмірі 3213240,00 грн направлена до банку 07.04.2022, тобто в межах дії договору.

Відповідно до банківської гарантії гарант зобов`язаний виплатити бенефіціару суму, що складає 3213240,00 грн протягом 5 банківських днів з дати отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара. Вимога по гарантії отримана відповідачем 27.04.2022, відтак кінцевим строком її виконання було 04.05.2022. Однак відповідач не здійснив гарантійну виплату.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що заявлена гаранту вимога №499/01-17 від 07.04.2022 відповідає умовам банківської гарантії, а в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази повного і своєчасного виконання Відкритим акціонерним товариством "Будівельно-монтажний трест №8" своїх зобов`язань за договором, як і не доведено неможливість їх виконання внаслідок настання обставин непереборної сили. А тому, з урахуванням наведеного, вирішуючи спір з огляду на предмет і підстави заявленого позову, відповідно до встановлення факту настання гарантійного випадку за банківською гарантією та невиконання відповідачем обов`язку з виплати грошової суми за гарантією у встановлений строк, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач у встановленому процесуальним законом порядку довів належними та допустимими доказами настання гарантійного випадку, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з банку коштів за гарантією у розмірі 3213240,00 грн.

Водночас є помилковими доводи апеляційної скарги стосовно відсутності підстав для виплати позивачу гарантійного платежу через те, що Відкрите акціонерне товариство "Будівельно-монтажний трест №8" є резидентом республіки білорусь та з яким банку заборонена співпраця на території України згідно постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», враховуючи наступне.

Постанова Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» була ухвалена відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Правління Національного банку України.

Підпунктом 5 пункту 15 постанови унормовано зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів російської федерації/республіки білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, а також з метою виконання власних зобов`язань за кредитними договорами (уключаючи проценти) перед банками.

Тобто вказаною постановою не заборонено банку отримувати від резидентів російської федерації/республіки білорусь комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання гарантій.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 85569,02 грн та інфляційних втрат у розмірі 510676,14 грн за період з 05.05.2022 по 28.02.2023 за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд відмічає наступне.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як було встановлено, вимога за банківською гарантією №449/01-17 від 07.04.2022 була отримана відповідачем 27.04.2022, а тому згідно її умов сплата гарантійної суми мала бути здійснена відповідачем не пізніше 04.05.2022. Проте, в порушення умов гарантії, у визначені гарантією строки, відповідач грошові кошти позивачеві не сплатив, а отже є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Північний апеляційний господарський суд перевіривши розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням періоду нарахування, погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає правомірним стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 85569,02 грн та інфляційних втрат у розмірі 510676,14 грн.

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що відповідач не надав ані контррозрахунку проти заявлених до стягнення з нього сум інфляційних втрат та 3% річних, ані будь-яких заперечень щодо невірності їх нарахування тощо.

Що ж до тверджень скаржника про порушення судом першої інстанції положень ст. 236 ГПК України в частині вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Тобто обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

А тому чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

Поряд з цим Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на оцінці наданих учасниками справи доказів в підтвердження своїх вимог або заперечень, та на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що поняття "обґрунтованого" рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Отже, сама лише по собі відсутність у тексті оскаржуваного рішення деяких висновків та посилань на деякі аргументи відповідача автоматично не призводить до неправомірності судового рішення.

Згідно ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/4684/23 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи та у відповідності до норм законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/4684/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 04.04.2024.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко