ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Житлоінвест», м.Львів,
про: ухвалення додаткового рішення
за позовом: Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Голосіївського району міста Києва, м.Київ,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Житлоінвест», м.Львів,
про: стягнення 1 192,640,00 грн.
Суддя І.Б.Козак
при секретарі Г.Гелеш
Представники сторін:
Від позивача: Д.Скворцов представник,
Від відповідача (заявника): не з`явився.
Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.
На розгляд Господарського суду м.Києва подано позовну заяву Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Голосіївського району міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Житлоінвест» про стягнення заборгованості 1 192,640,00 грн.
Ухвалою суду від 19.03.2024 у цій справі позов Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Голосіївського району міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Житлоінвест» про стягнення заборгованості 1 192,640,00 грн залишено без розгляду.
Позиція відповідача.
Оцінка суду.
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За змістом ст. 244 ГПК України додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.ч.4-6 ст.126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
· 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
· 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
· 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
· 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Відповідно до ч.5 ст.130 ГПК України у разі закриття провадження або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.
Суд звертає увагу на позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість лише щодо розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
На підтвердження виконання робіт (надання правових послуг) відповідач надав:
- Договір про надання правової допомоги від 20.10.2021,
- Додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 17.01.2024,
- Акт №25/03 приймання-передачі наданих послуг від 25.03.2024,
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд звертає увагу сторони відповідача на дотримання принципу співмірності у понесенні судових витрат, тож використовуючи свої дискреційні повноваження, перевіривши опис виконаних адвокатом робіт, враховуючи пояснення представника позивача, викладені у запереченні на клопотання (вх.№8676/24 від 28.03.2024), керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
3. В задоволенні решти вимог за заявою - відмовити.
4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 04.04.2024.
Суддя Козак І.Б.