РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2024Справа № 910/19355/23

За позовомСвятошинської районної в місті Києві державної адміністрації
доПриватного підприємства «Астра Віта»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачаКомунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»
провиселення
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Дупляченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Коломієць Н.Г.
від відповідача:не з`явився
від третьої особи:Бугай А.Г.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Астра-Віта» (надалі - «Підприємство») про виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для виселення відповідача із орендованого на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №1204-22 від 15.08.2022 приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, призначено підготовче засідання.

Представник третьої особи надав письмові пояснення по справі, в яких позовні вимоги підтримав з огляду на те, що відповідачем неналежним чином виконувалося зобов`язання з внесення орендних платежів за договором №1204-22 від 15.08.2022, у зв`язку з чим КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулося до відповідача із листом про розірвання договору та повернення орендованого майна.

Протокольною ухвалою суду від 28.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.03.2024.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання з`явилися, надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали та позов просили задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується протоколом судового засідання від 28.02.2024 та підписом представника в розписці в повідомленні про закриття підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16).

З урахуванням викладеного, неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не є перешкодою для розгляду даної справи по суті.

В судовому засіданні 20.03.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2022 між Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Підприємством (орендар) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» (балансоутримувач) був укладений договір про передачу майна територіальної громади міста Києва №1204-22 від 15.08.2022 (надалі - «Договір»), згідно умов якого Святошинська РДА, передала Підприємству в оренду нежитлове приміщення загальною площею 190,9 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Туполєва Академіка, 11-Д (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 9.1 Договору місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону складає 17 600,00 грн. без податку на додану вартість.

Згідно з п. 9.2 Договору витрати на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю компенсуються орендарем в порядку, передбаченому п. 6.5 договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.

За змістом п. 3.1 Договору орендна плата становить суму, визначену у підпункті 9.1 пункту 9 Умов. Нарахування податку і додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послу послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному договором.

Згідно з п. 3.3 Договору орендар сплачує орендну плату балансоутримувачу у розмірі 100% щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди.

Пунктом 3.4 Договору обумовлено, що орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків балансоутримувача.

Строк дії договору 5 років з дати набрання чинності цим договором (п. 12.1).

Пунктом 12.7 Договору передбачено, що він може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше 3 місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (п. 12.7.1), а також перешкоджає співробітникам орендодавця та/або балансоутримувача здійснювати контроль за використанням майна, виконанням умов цього договору (п. 12.7.4).

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» надало в оренду Підприємству приміщення за адресою: м. Київ, вул. Туполєва Академіка, 11-Д, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 15.08.2022.

Листами №65 від 28.09.2023 та №66 від 28.09.2023, направленими на адресу місцезнаходження відповідача та об`єкту оренди, балансоутримувач повідомив про наявність заборгованості за Договором та вимагав у відповідача сплати такої заборгованості, за відсутності чого попередив про дострокове припинення Договору.

Відповідачем не було усунуто вказані порушення, у зв`язку з чим КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулося до Підприємства (листи №70 від 06.10.2023 та №71 від 06.10.2023) з повідомленням про дострокове припинення дії Договору та вимогою надання доступу до орендованого майна та підписання акту повернення його з оренди.

Також 18.10.2023 балансоутримувач повідомив позивача про порушення відповідачем умов Договору в частині сплати орендних платежів та створення перешкод в доступі до приміщення з метою здійснення контролю за його використанням.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, підстав для виселення Підприємства із займаного нежитлового приміщення.

Згідно із частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведена стаття унормовує захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, констатує, що право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Відповідно до цієї статті, власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном. Зазначений позов отримав назву «негаторний».

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо).

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

При цьому, задоволення негаторного позову можливе за сукупністю двох підстав:

- наявність у позивача права вимоги усунення перешкод;

- вчинення перешкод відповідачем.

За відсутністю хоча б однієї з обставин, підстави для задоволення негаторного позову відсутні.

Отже суд приходить до висновку, що звертаючись до суду із негаторним позовом, позивач має довести наявність у нього права власності або речового права на майно, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні яким є предметом спору, а також неправомірність дій відповідача стосовно використання даного майна.

Судом встановлено, що відповідачеві на підставі Договору було передано в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Туполєва Академіка, 11-Д, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 15.08.2022.

Строк дії Договору було встановлено до 15.08.2027.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач вказує, що відповідачем неналежним чином виконувалося грошове зобов`язання з внесення орендної плати, у зв`язку з чим балансоутримувач надав позивачу розрахунок заборгованості Підприємства, яка станом на 01.10.2023 становила 100 267,20 грн.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував наявності у нього заборгованості зі сплати орендних платежів за Договором на користь балансоутримувача.

За змістом п. 12.7.1 Договору він може бути достроково припинений на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше 3 місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці.

Відповідно до п. 12.8 Договору про наявність однієї із підстав для дострокового припинення договору з ініціативи орендодавця, передбачених п. 12.7 цього договору, орендодавець або балансоутримувач повідомляє орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менше як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні орендодавцем або балансоутримувачем контролю за використанням майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна.

Якщо протягом встановленого у приписі часу орендар не усунув порушення, орендодавець або балансоутримувач надсилає орендарю лист, у якому повідомляє про дострокове припинення договору на вимогу орендодавця або балансоутримувача. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення.

Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після наслання орендодавцем або балансоутримувачем орендарю листа про дострокове припинення цього договору. Орендодавець або балансоутримувач надсилає орендарю лист про дострокове припинення цього договору електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна. Дата дострокового припинення цього договору на вимогу орендодавця або балансоутримувача встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця або блансоутримувача.

Як встановлено судом раніше, листами №65 від 28.09.2023 та №66 від 28.09.2023, направленими на адресу місцезнаходження відповідача та об`єкту оренди, балансоутримувач повідомив про наявність заборгованості за Договором та вимагав у відповідача сплати такої заборгованості, за відсутності чого попередив про дострокове припинення Договору.

Відповідачем не було усунуто вказані порушення, у зв`язку з чим КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулося до Підприємства (листи №70 від 06.10.2023 та №71 від 06.10.2023) з повідомленням про дострокове припинення дії Договору та вимогою надання доступу до орендованого майна та підписання акту повернення його з оренди.

Таким чином, балансоутримувач реалізував своє право на дострокове розірвання Договору, правомірність чого не була спростована представником відповідача.

У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (частина 1 статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Пунктом 4.3 Договору визначено, що майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання балансоутримувачем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

В той же час, докази підписання сторонами акту повернення майна з оренди в матеріалах справи відсутні, а позивач та балансоутримувач вказують на ухилення відповідача від вчинення відповідних дій.

За таких обставин, у зв`язку із припиненням дії Договору, у відповідача відсутні правові підстави для користування таким майном.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Положеннями ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Статтею 1 протоколу № 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, передбачено чіткі критерії визнання можливості позбавлення права власності та межі дій держави, які можуть бути визнані обґрунтованими та правовими, а саме: наведена норма виділяє такі критерії правомірності позбавлення права власності: позбавити права власності можна лише в інтересах суспільства, а підставами можуть стати норми національного законодавства (у ст. «умови, передбачені законом») чи загальні принципи міжнародного права. Подібна норма має місце і в Конституції України, так само як і в Цивільному Кодексі України та в інших нормативно-правових актах.

Виходячи з принципу повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про виселення Підприємства із займаного нежитлового приміщення загальною площею 190,90 кв.м, розташованого на першому поверсі житлового будинку за адресою: 04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 11-Д.

За таких обставин, позовні вимоги Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації задовольнити повністю.

2. Виселити Приватне підприємство «Астра Віта» (02160, місто Київ, вулиця Регенераторна, будинок 4, квартира 3-80; ідентифікаційний код 43556202) із займаного нежитлового приміщення загальною площею 190,90 кв.м, розташованого на першому поверсі житлового будинку за адресою: 04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 11-Д. Видати наказ.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Астра Віта» (02160, місто Київ, вулиця Регенераторна, будинок 4, квартира 3-80; ідентифікаційний код 43556202) на користь Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (03115, м. Київ, пр. Берестейський, 97; ідентифікаційний код 37395418) судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.04.2024.

Суддя В.П. Босий