ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024м. ХарківСправа № 922/108/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", м. Харків
до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, м. Харків
про стягнення 32757,47 грн та визнання права власності
за участю представників сторін:

позивача - Квартенко О.Р., адвокат, ордер №1174517 від 20.10.2023 року

відповідача - Малишкіна Н.О., дов. від 11.05.2023 року

третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", м. Харків звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2023 року, у розмірі 32757,47 грн та визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" на притримання будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, що були передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" на зберігання Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Харківській області на підставі договору зберігання № 535-17 від 15 грудня 2017 року. Просить покласти судові витрати на відповідача. Також у позовній заяві просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", м. Харків до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, м. Харків про стягнення 15757,47 грн - залишено без руху; надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; доказів, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 4844,80 грн; всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

16 січня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" усунено недоліки шляхом надання до суду доказів відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; доказів, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 4844,80 грн; всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засіданні на 12 лютого 2024 року о 15:30 годин; прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, в порядку статті 46 Господарського процесуального кодексу України; клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області.

30 січня 2024 року через систему "Електронний суд", Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області подано відзив (вхідний № 2627) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи. Також у наданому відзиві на позовну заяву відповідач просить суд визнати зловживанням процесуальними правами дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера".

06 лютого 2024 року через систему "Електронний суд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" подано відповідь (вхідний № 3418) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

12 лютого 2024 року через систему "Електронний суд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" подано клопотання (вхідний № 3899) про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача, відкладення підготовчого засідання та відкладення клопотання відповідача про зловживання процесуальними правами, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

12 лютого 2024 року через систему "Електронний суд", Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області подано додаткові пояснення (вхідний № 3946), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 12 лютого 2024 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 29 лютого 2024 року о 15 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 лютого 2024 року у задоволенні клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про зловживання процесуальними правами відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 29 лютого 2024 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 12 березня 2024 року о 12 годин.

Протокольною ухвалою суду від 12 березня 2024 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 березня 2024 року о 15 годин.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07 липня 2017 року між Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області (замовником, відповідачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" (підрядником, позивачем) було укладено договір N 79Т-17 на виконання робіт на об`єкті "Реконструкція адміністративної будівлі та благоустрій території Первомайського міськрайонного суду Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Первомайський, 3-й мікрорайон, буд. 16-А".

Згідно частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Таким чином, укладений сторонами договір N 79Т-17 від 07 липня 2017 року за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до частини 1 статті 882 Цивільного кодексу України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Згідно частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Аналогічні положення закріплені пунктом 7.1 укладеного сторонами договору N 79Т-17 від 07 липня 2017 року.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно положень пункту 8.1. розділу 8 "Порядок здійснення оплати" договору N 79Т-17 від 07 липня 2017 року, розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість поетапно у чіткій відповідності календарному графіку виконання робіт та проектно-кошторисній документації. Невідповідність виконаного етапу робіт зафіксованого актом виконаних робіт, відповідному обсягу робіт проектно-кошторисної документації - є підставою для повернення акту виконаних робіт замовником без узгодження та підписання. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень, підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язання оплатити виконані роботи.

Умови, за яких замовник за договором будівельного підряду має право відмовитися від приймання робіт, визначені частиною 6 статті 882 Цивільного кодексу України: у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Зазначені приписи цивільного законодавства України цілком відповідають положенням пункту 4.1.1 укладеного сторонами договору N 79Т-17 від 07 липня 2017 року.

Після виконання чергового обсягу будівельних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" листом від 20 листопада 2019 року за N 197 було направлено до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області підписані з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" Акт приймання виконаних будівельних робіт ф. Кб-2 в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати ф. Кб-3 щодо робіт на об`єкті "Реконструкція адміністративної будівлі та благоустрій території Первомайського міськрайонного суду Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Первомайський, 3-й мікрорайон, буд. 16-А" на суму 1038861,64 грн.

Одночасно листом від 20 листопада 2019 року за N 197 Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" було направлено до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області підписані з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" договірну ціну на додаткові роботи щодо фасадів будівлі на об`єкті "Реконструкція адміністративної будівлі та благоустрій території Первомайського міськрайонного суду Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Первомайський, 3-й мікрорайон, буд. 16-А" на суму 2038778,04 грн; Акт приймання виконаних будівельних робіт ф. Кб-2 в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати ф. Кб-3 щодо додаткових робіт на об`єкті "Реконструкція адміністративної будівлі та благоустрій території Первомайського міськрайонного суду Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Первомайський, 3-й мікрорайон, буд. 16-А" на суму 2038778,04 грн.

Листами від 25 листопада 2019 року за N 06-14/2656/19 та N 06-14/2655/19 Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" про відмову підписати зазначені акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт з тих причин, що строк договору N 79Т-17 від 07 липня 2017 року закінчився 15 червня 2019 року, у зв`язку з чим, на думку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, договірні правовідносини між сторонами припинилися.

Отже, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області не приступило до приймання відповідних робіт, чим завідомо виключило навіть гіпотетичну можливість встановити наявність умов, передбачених частиною 6 статті 882 Цивільного кодексу України, які б зробили відмову від приймання підставною. У зв`язку з чим замовник за договором N 79Т-17 від 07 липня 2017 року безпідставно відмовився від приймання виконаних підрядних робіт на загальну суму 3077639,68 грн.

Наслідки безпідставної відмови замовника від приймання виконаних підрядних робіт регламентовані частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

В подальшому рішенням Господарського суд Харківської області від 23 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2021 року по справі N 922/1372/19 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" задоволено повністю та стягнуто з Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" 3077639,68 грн заборгованості, 46164,60 грн судового збору та 68099,04 грн витрат на проведення експертиз.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційне провадження у справі N 922/1372/19, відкрите за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 23 червня 2021 року та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2021 року, було закрито.

Таким чином, рішенням господарського суду Харківської області від 23 червня 2021 року у справі N 922/1372/19, яке набрало законної сили та є остаточним, підтверджено обов`язок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" грошові кошти в сумі 3077639,68 грн за договором N 79Т-17 від 07 липня 2017 року на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2019 року за ф. Кб-2в на суму 1038861,64 грн та на суму 2038778,04 грн.

Вищевказані обставини також встановлені таким, що набрало законної сили, рішенням господарського суду Харківської області від 09 листопада 2022 року у справі N 922/932/22, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" задоволено, стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" інфляційні витрати 970701,60 грн три відсотки річних 226396,23 грн та витрати по сплаті судового збору 17956,47 грн.

А також рішенням господарського суду Харківської області від 09 листопада 2022 року у справі N 922/1642/23, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" задоволено, стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" інфляційні витрати 467801,23 грн. три відсотки річних 100 676,76 грн та витрати по сплаті судового збору 8527,17 грн.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на те, що підстави та обставини виникнення заборгованості відповідача перед позивачем за договором N 79Т-17 від 07 липня 2017 року в сумі 3077639,68 грн. підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а також відсутність у суду сумнівів щодо достовірності обставин справи, суд дійшов висновку, що визнані рішенням суду в господарській, справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідач не надав суду доказів сплати 3077639,68 грн заборгованості за договором N 79Т-17 від 07 липня 2017 року та сум (окрім переважно сум судових витрат), стягнутих за рішенням господарського суду Харківської області від 09 листопада 2022 року у справі N 922/932/22 та рішенням господарського суду Харківської області від 15 серпня 2023 року у справі N 922/1642/23 як станом на дату подання розглядуваного позову, так і протягом всього періоду розгляду справи. Наразі станом на 15 серпня 2023 вищевказані рішення суду про стягнення грошових сум з відповідача на користь позивача виконані відповідачем лише частково, а саме:

- рішення господарського суду Харківської області від 23 червня 2021 року у справі N 922/1372/19 виконано відповідачем лише в сумі 114263,64 грн тобто фактично позивачу відшкодовано судові витрати 46164,60 грн судового збору та 68099,04 грн витрат на проведення експертиз; сума ж основного боргу в розмірі 3077639,68 грн залишається не сплаченою відповідачем;

- рішення господарського суду Харківської області від 09 листопада 2022 року у справі N 922/932/22 виконано відповідачем лише в сумі 25473,25 грн тобто фактично позивачу відшкодовано судові витрати на сплату судового збору в сумі 17956,47 грн. та частково 3 проценти річних (7516,78 грн із загальної суми 226396,23 грн); тобто заборгованість зі сплати інфляційних втрат в сумі 970701,60 грн та трьох відсотків річних в сумі 218879,45 грн. (а всього за вказаним рішенням суду 1189581,05 грн.) залишається не сплаченою відповідачем.

Таким чином, станом на 21 березня 2024 року на стороні Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області існує невиконаний грошовий обов`язок перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", підтверджений рішеннями суду, які станом на вказану дату набрали законної сили, у загальній сумі 3077639,68 грн (основний борг) + 1 758059,04 грн (три проценти річних та інфляційні втрати) = 4 835 698,72 грн Зазначений розмір заборгованості підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами.

Отже, позивач обґрунтовано зазначає про наявність у відповідача основної заборгованості за виконані роботи у розмірі 3077639,68 грн, яка не погашена, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення з відповідача суми 3 % річних та інфляційних втрат, відповідно до частини 2 статті 625Цивільного кодексу України.

Судом також встановлено, що, необхідні бюджетні асигнування у Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області відсутні, внаслідок чого рішення господарського суду Харківської області від 23 червня 2021 року у справі N 922/1372/19, від 09 листопада 2022 року у справі N 922/932/22 та від 15 серпня 2023 року у справі N 922/1642/23 не виконуються (листи Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 28 квітня 2023 року за N 04-22-06/2019 та від 28 квітня 2023 року за N 04-22-06/2017). Доказів того, що ним вживаються заходи для урегулювання вказаної ситуації та усунення перешкод для виконання рішень суду, відповідач суду не надав.

Крім того, судом встановлено, що 15 грудня 2017 року між Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" було укладено договір зберігання N 535-17, за яким позивач прийняв на зберігання належні відповідачу матеріали, вироби та конструкції, які були до цього придбані позивачем за рахунок відповідача для виконання робіт за укладеним договором N 79Т-17 на виконання робіт на об`єкті "Реконструкція адміністративної будівлі та благоустрій території Первомайського міськрайонного суду Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Первомайський, 3-й мікрорайон, буд. 16-А". На виконання умов вказаного договору зберігання N 535-17 від 15 грудня 2017 року між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі матеріалів та обладнання згідно з договором у відповідності до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання матеріали та обладнання на загальну суму 6876783,28 грн. Найменування та кількість переданих матеріалів та обладнання зазначений у акті на підставі накладних N N 355, 1123, 1254, 1299, 1305, 569, 121, 395, 234, 321. У подальшому, у зв`язку з використанням відповідачем матеріалів та обладнання на суму 2571861,89 грн на підставі Акту використання матеріалів та обладнання, 28 грудня 2018 року між сторонами був підписаний Акт звірки приймання-передачі матеріалів та обладнання згідно з Договором, за змістом якого вартість переданого позивачем на зберігання відповідачеві товару складає 4304921,39 грн станом на дату підписання відповідного Акту звірки.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наявна заборгованість у 3077639,68 грн за виконані роботи за договором N 79Т-17 від 07 липня 2017 року випливає з умов договору будівельного підряду та підтверджена в подальшому судовим рішенням, яке набрало законної сили (рішенням Господарського суд Харківської області від 23 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2021 року по справі N 922/1372/19). Підставою виникнення відповідного цивільного обов`язку відповідача сплатити на користь позивача грошові кошти в сумі основного боргу 3077639,68 грн. є укладений сторонами договір підряду N 79т-17 від 07 липня 2017 року. Рішення ж суду по справі N 922/1372/19 лише підтвердило дійсне існування такого обов`язку, його безспірність та надало цьому обов`язку безпосередньо примусового характеру.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Саме такий підхід до визначення підстав виникнення грошового обов`язку закріплено і у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 09 листопада 2021 року у справі N 320/5115/17.

Крім того, у постанові від 22 вересня 2020 року у справі N 918/631/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, і в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах N 703/2718/16-ц (провадження N 14-241цс19) та N 646/14523/15-ц (провадження N 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі N 922/3095/18 (провадження N 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19).

Зважаючи на викладене, суд оцінює критично та відхиляє посилання відповідача на те, що обов`язок зі сплати на користь позивача грошових коштів у сумі 3077639,68 грн виник у відповідача на підставі рішення господарського суду Харківської області від 23 червня 2021 року по справі N 922/1372/19.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Уважається, що боржник прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, установлений договором чи законом (пункт 1 статті 612Цивільного кодексу України).

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, враховуючи прострочення з боку відповідача платежу у загальній сумі 3077639,68 грн підлягають нарахуванню інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язання за період прострочення з 01 червня 2022 року по 30 червня 2023 року, а саме 500558,70 грн.

Оскільки, рішенням Господарського суду Харківської області від 15 серпня 2023 року у справі №922/1642/23 вже було стягнуто 467801,23 грн інфляційних витрат за період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2023 року, то сума яка підлягає до стягнення в даній справі дорівнює 32757,47 грн.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 32757,47 грн судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно доводів відповідача щодо відсутності необхідної суми коштів на для погашення заборгованості на рахунках Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на момент надходження виконавчого листа по справі N 922/1372/19 до УДКСУ Московському районі м. Харкова та настання форс-мажорних обставин які доводять неможливість виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості у сумі 3077639,68 грн за договором підряду N 79т-17 від 07 липня 2017 року, саме у зв`язку з введення воєнного стану на території України, суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є обставиною, що звільняє його відповідальності за невиконання зобов`язання.

Суд зазначає, що посилання відповідача на відсутність коштів як на підставу невиконання свого зобов`язання, до того ж підтвердженого рішенням суду про примусове стягнення цих коштів, яке набрало законної сили, аж ніяк не може слугувати підставою звільнення від відповідальності за таке невиконання.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року N 916/2456/17, частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права. В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року та у справі "Бакалов проти України" від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Саме така правова позиція висловлена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30 травня 2022 року N 922/2475/21.

У свою чергу, відповідач обмежується самим лише загальним посиланням на лист ТПП України, який жодним чином не доводить наявність форс-мажорних обставин саме для відповідача і саме у цих конкретних правовідносинах.

Більше того, судом встановлено часткове виконання відповідачем рішень господарського суду Харківської області у справах N 922/1372/19 (в сумі 114263,64 грн. та N 922/932/22 (в сумі 25473,25 грн), що не могло б мати місця, якщо на стороні відповідача дійсно б існували обставини непереборної сили, що перешкоджали б йому виконати зобов`язання перед позивачем.

Посилання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на зменшення видатків по КЕКВ 3142 "Реконструкція інших об`єктів" яке відбулось 14 березня 2022 року, тобто вже після передання до виконання виконавчого документа по справі N 922/1372/19 до Управління Державної казначейської служби України Московського району м. Харкова, як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання свого зобов`язання щодо сплати заборгованості у сумі 3077639,68 грн. за договором підряду N 79т-17 від 07 липня 2017 року є безпідставним та недоречним в даному випадку. Більше того, на думку суду, таке зменшення свідчить про свідоме створення відповідачем перешкод виконанню рішення господарського суду Харківської області від 23 червня 2021 року у справі N 922/1372/19.

Отже, відсутність у відповідача бюджетних коштів, необхідних для виконання рішення суду, яке набрало законної сили, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

Стосовно вимог позивача про визнання права притримання будівельних матеріалів, виробів та конструкцій суд зазначає наступне.

Згідно статті 856 Цивільного кодексу України якщо замовник не сплатив встановленої ціни роботи або іншої суми, належної підрядникові у зв`язку з виконанням договору підряду, підрядник має право притримати результат роботи, а також устаткування, залишок невикористаного матеріалу та інше майно замовника, що є у підрядника. Право притримання, наявне у підрядника відповідно до статті 856 Цивільного кодексу України, не існує у окремо та автономно, воно є конкретним проявом загального права кредитора притримувати належну боржнику річ, яке надано законом усім учасникам будь-яких зобов`язальних правовідносин. Тому вказане право реалізується підрядником з урахуванням не тільки приписів статті 856 Цивільного кодексу України, а і норм статей 594, 597 Цивільного кодексу України щодо права притримання як такого. Саме такий підхід щодо співвідношення приписів статей 594-597 і 856 Цивільного кодексу України закріплено у правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 02 квітня 2019 року у справі N 904/2187/18.

Суд також зауважує, що приписи статті 856 Цивільного кодексу України (як і статей 594-597 Цивільного кодексу України) не обмежують право підрядника застосувати притримання лише тими належними замовнику речами, які перебувають у володінні підрядника на підставі або у зв`язку з виконанням відповідного договору підряду, за яким на боці замовника виникла заборгованість. Як загальне (речей, що є власністю замовника), так і спеціальне (завершеного чи незавершеного підрядного результату, що до передачі замовнику є власністю підрядника) притримання допускається щодо будь-якого майна замовника, яке опинилось у володінні підрядника на законних підставах незалежно від виду таких підстав та їх пов`язаності із відповідним договором підряду.

Крім того, положеннями частини 2 статті 594 Цивільного кодексу України закріплено широке коло зобов`язань, за якими кредитором може бути застосоване притримання, адже особа має право власним вольовим одностороннім рішенням вдатися до притримання у будь-якому зобов`язанні незалежно від його змісту та незалежно від його зв`язку з обов`язком передати притримувану річ, якщо тільки можливість застосування притримання прямо не виключена договором або законом. У свою чергу, ані для підрядника, ані замовника, ані для зберігача, ані для поклажодавця таке обмеження/виключення можливості застосування притримання законом не встановлене, як не встановлене воно і безпосередньо у спірних правовідносинах сторін ані договором зберігання від 15 грудня 2017 року N 535-17, ані договором підряду від 07 липня 2017 року N 79Т-17.

Таким чином, правом притримання за приписами статей 594-597 Цивільного кодексу України наділений будь-який кредитор за будь-яким зобов`язанням незалежно від того, чи є таке зобов`язання договірним чи позадоговірним, грошовим чи негрошовим, і незалежно від того, чи пов`язане забезпечуване притриманням зобов`язання будь-яким чином із річчю, яка притримується, чи обов`язком таку річ передати. Так само не має значення те, коли саме виникло право особи притримувати річ (речі), які вона зобов`язана передати іншій особі до чи після виникнення відповідного обов`язку передати річ та/або заявлення вимоги про таку передачу.

За своєю природою право детентора (особи, яка здійснює притримання) на притримувану річ є правом володіння, що відповідно до приписів статей 395-396 Цивільного кодексу України є речовим правом і підлягає захисту у тому числі від власника.

Оскільки судом поза усяким розумним сумнівом встановлено наявність заборгованості Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" у загальній сумі 3077639,68 грн (основний борг) + 1790816,51 грн (три проценти річних та інфляційні втрати, у тому числі ті, що правомірно нараховані позивачем та стягуються за цим рішенням суду) = 4868456,19 грн. і Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" неодноразово (листами від 17 грудня 2021 року за N 211 та від 01 травня 2023 року за N 96) повідомляло Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про здійснення притримання матеріалів та обладнання, що перебувають у володінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" на підставі договору зберігання від 15 грудня 2017 року N 535-17, з метою забезпечення виконання грошових обов`язків Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", доводи позивача про належність йому права володіння в порядку здійснення притримання будівельними матеріалами, виробами та конструкціями, які були передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" на зберігання Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Харківській області на підставі договору зберігання N 535-17 від 15 грудня 2017 року є обґрунтованими.

Посилання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 06.06.2023 року по справі №922/1655/19 яке набрало законної сили та яким на думку відповідача було з`ясовано та враховано усі обставини справи відповідно до яких ухвалено рішення про повернення Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Харківській області будівельних матеріалів загальною вартістю 4 304 921,39 грн, які знаходяться на відповідальному зберіганні відповідно до договору N 535-17 від 15 грудня 2017 року у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", суд відхиляє, адже сама наявність обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" повернути вказані матеріали Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Харківській області не викликає сумнівів і не оспорюється відповідачем. Сутність притримання як визначеного законом способу забезпечення виконання зобов`язань полягає не у припиненні обов`язку детентора передати річ власнику, а в наданні детентору можливості правомірно не виконувати такий обов`язок незалежно від наявності чи відсутності судового рішення про спонукання до його виконання аж до повного погашення власником притримуваної речі заборгованості перед детентором.

Крім того, суд вже надавав оцінку даним твердженням відповідача під час розгляду клопотання про зловживання процесуальними правами, зокрема зазначивши, що в справі №922/1655/19 та в даній справі зовсім різний склад учасників справи, та різний предмет розгляду справи - матеріально-правова вимога позивача до відповідача.

Оскільки, предметом справи №922/1655/19 є виключно вимоги ТУ ДСА України у Харківській області щодо зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" повернути будівельні матеріали, загальною вартістю 4304921,39 грн, які знаходяться на відповідальному зберіганні відповідно до договору від 15 грудня 2017 року № 535-17, жодних зустрічних вимог щодо визнання права притримання в рамках справи 922/1655/19 Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" заявлено не було.

Підставами позовних вимог ТУ ДСА України у Харківській області по справі №922/1655/19 було вимога про повернення матеріалів яка була викладена в претензії ТУ ДСА у Харківській області від 15 березня 2019 року №06-26/675/19 та не виконувалась іншою стороною, а в даній справі підставами є невиконання ТУ ДСА України у Харківській області своїх грошових зобов`язань за рішеннями які набрали законної сили (по справам №922/1372/19, №922/932/22, №922/1642/23) протягом тривалого часу, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" виникло право притримання відповідних будівельних матеріалів.

Так, у справі №922/1655/19 судом було відхилено заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" щодо задоволення позовних вимог на підставі права притримання, у зв`язку з тим, що заборгованість виникла після звернення ТУ ДСА у Харківській області до суду з позовом про повернення майна та станом на 2019 рік відповідної заборгованості не існувало.

Однак, суд в даному випадку виходить з обставин які існують на даний час, та з тих доказів які подані сторонами справи на підтвердження своїх позицій, у зв`язку з чим зазначає, що обов`язок з прийняття та оплати будівельних робіт виник у Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області ще у 2019 році, про що свідчить рішення Господарського суду Харківської області від 23 червня 2021 року у справі № 922/1372/19, яке набрало законної сили.

Крім того, суд також зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" не заявляло позовних вимог щодо визнання права притримання, ані в справі №922/1655/19, ані в будь-якій іншій справі, які були б вирішені судом по суті, у зв`язку з чим у суду не має обов`язку для відмови у відкритті провадження або обов`язку закрити провадження стосовно вимоги про визнання права притримання.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" є таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 4844,80 грн

Згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-10, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (61050, м. Харків, м. Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" (61105, м. Харків, вул.. Киргизька, буд. 15, ) інфляційні витрати за період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2023 року, у розмірі 32757,47 грн, а також 4844,80 грн судового збору.

Визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" (61105, м. Харків, вул.. Киргизька, буд. 15, ) на притримання будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, що були передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" на зберігання Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Харківській області на підставі договору зберігання № 535-17 від 15 грудня 2017 року.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "01" квітня 2024 р.

Суддя П.В. Хотенець