ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року м.Дніпро Справа № 904/6032/21 (904/5404/23)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники учасників провадження:

від позивача: Малік Т.І. (поза межами суду);

від відповідача-3: Заєць П.Л. (в залі суду);

інші учасники в судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 (суддя Соловйова А.Є., повний текст якого підписаний 03.01.2024) у справі № 904/6032/21(904/5404/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАТА ФІНАНС", м. Київ

до відповідача-1: Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім-Ніко", м.Київ

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко Інвест", м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3 - розпорядник майна ТОВ "Ніко Інвест" Штельманчук Михайло Сергійович, м. Дніпро

про визнання недійсними підпунктів та пунктів Кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДАТА ФІНАНС" з позовом до відповідача-1 Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім-Ніко", відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко Інвест" про:

визнання недійсними окремих підпунктів пунктів та пункти Кредитного договору №151313К8 від 14.06.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО (зі змінами, внесеними додатковими угодами), укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди №15111N2 від 11.04.2012, а саме:

- пункт 2.6. статті 2 Кредитного договору Предмет договору в частині посилання на зобов`язання Позичальника сплачувати Банку комісію за управління кредитною лінією;

- підпункти 3.2.1.1. - 3.2.1.3. пункту 3.2. статті 3 Кредитного договору Комісія за управління кредитною лінією;

- пункт 4.3. статті 4 Кредитного договору Зміна розміру ставки комісії за управління;

- підпункти 5.10.3. та 5.10.4. пункту 5.10. статті 5 Кредитного договору в частині посилання на комісію за управління;

- пункт 6.7. статті б Кредитного договору;

- пункт 6.12. статті 6 Кредитного договору в частині посилання на комісію за управління кредитною лінією;

- пункт 6.13. статті б Кредитного договору в частині посилання на комісію за управління кредитною лінією.

- визнання недійсними окремі підпункти пунктів договору поруки №18-48ZP0015 від 07.09.2018, укладеного між Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України, Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО та Товариством з обмеженою відповідальністю НІКО ІНВЕСТ

(зі змінами, внесеними додатковими угодами), а саме:

- підпункт 1.1.2. пункту 1 договору поруки в частині сплати комісій, а саме: комісій за управління кредитною лінією;

- підпункт 4.2.1. пункту 4.2. договору поруки в частині зобов`язання Поручителя сплатити Кредитору зазначену у повідомленні суму основного зобов`язання, а саме: комісій за управління кредитною лінією;

- підпункт 6.1.8. пункту 6 договору поруки в частині надання Поручителем згоди на забезпечення порукою, наданою цим договором поруки, виконання зобов`язань Позичальника та його правонаступників за Кредитним договором, у тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до Кредитного договору, що будуть внесені Кредитором та Позичальником (його правонаступниками) до Кредитного договору у майбутньому, щодо збільшення та зменшення комісійної винагороди за Кредитним договором, а саме: збільшення та зменшення комісійної винагороди за управління кредитною лінією;

- підпункт 6.1.9. пункту 6 договору поруки в частині надання Поручителем Кредитору та Позичальнику (його правонаступникам) згоди на внесення ними будь-яких змін та доповнень до Кредитного договору щодо збільшення та зменшення розмірів комісійної винагороди, а саме: збільшення та зменшення розмірів комісійної винагороди за управління кредитною лінією.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 08.07.2021 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача-3 - Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО ІНВЕСТ" відкрито провадження у справі про банкрутство №904/6032/21.

Відповідно до положень частини 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6032/21(904/5404/23) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 13.10.2023 прийнято матеріали справи №904/6032/21(904/5404/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДАТА ФІНАНС" до відповідача-1 Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім-Ніко", відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко Інвест" про визнання недійсними підпунктів та пунктів кредитного договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №904/6032/21(904/5404/23) позовну заяву задоволено.

Визнано недійсними окремі підпункти пунктів та пункти Кредитного договору №151313К8 від 14.06.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО (зі змінами, внесеними додатковими угодами), укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди №15111N2 від 11.04.2012, а саме:

- пункт 2.6. статті 2 Кредитного договору Предмет договору в частині посилання на зобов`язання Позичальника сплачувати Банку комісію за управління кредитною лінією;

- підпункти 3.2.1.1. - 3.2.1.3. пункту 3.2. статті 3 Кредитного договору Комісія за управління кредитною лінією;

- пункт 4.3. статті 4 Кредитного договору Зміна розміру ставки комісії за управління;

- підпункти 5.10.3. та 5.10.4. пункту 5.10. статті 5 Кредитного договору в частині посилання на комісію за управління;

- пункт 6.7. статті б Кредитного договору;

- пункт 6.12. статті 6 Кредитного договору в частині посилання на комісію за управління кредитною лінією;

- пункт 6.13. статті б Кредитного договору в частині посилання на комісію за управління кредитною лінією.

Визнано недійсними окремі підпункти пунктів договору поруки №18-48ZP0015 від 07.09.2018, укладеного між Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України, Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО та Товариством з обмеженою відповідальністю НІКО ІНВЕСТ

(зі змінами, внесеними додатковими угодами), а саме:

- підпункт 1.1.2. пункту 1 договору поруки в частині сплати комісій, а саме: комісій за управління кредитною лінією;

- підпункт 4.2.1. пункту 4.2. договору поруки в частині зобов`язання Поручителя сплатити Кредитору зазначену у повідомленні суму основного зобов`язання, а саме: комісій за управління кредитною лінією;

- підпункт 6.1.8. пункту 6 договору поруки в частині надання Поручителем згоди на забезпечення порукою, наданою цим договором поруки, виконання зобов`язань Позичальника та його правонаступників за Кредитним договором, у тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до Кредитного договору, що будуть внесені Кредитором та Позичальником (його правонаступниками) до Кредитного договору у майбутньому, щодо збільшення та зменшення комісійної винагороди за Кредитним договором, а саме: збільшення та зменшення комісійної винагороди за управління кредитною лінією;

- підпункт 6.1.9. пункту 6 договору поруки в частині надання Поручителем Кредитору та Позичальнику (його правонаступникам) згоди на внесення ними будь-яких змін та доповнень до Кредитного договору щодо збільшення та зменшення розмірів комісійної винагороди, а саме: збільшення та зменшення розмірів комісійної винагороди за управління кредитною лінією.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДАТА ФІНАНС" 1 789,33 грн - судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім-Ніко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДАТА ФІНАНС" 1 789,33 грн - судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДАТА ФІНАНС" 1 789,33 грн - судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що:

- сторонами кредитного договору (банком та ТОВ «Торговий Дім-Ніко») досягнуті домовленості щодо істотних умов договору, договір є чинним, неоспореним, а отже, є обов`язковим до виконання;

- позичальником умови кредитного договору не оскаржувалися;

- позивачем не наведено положень законодавства, які були порушені Банком при укладенні кредитного договору, зокрема, в частині встановлення комісії за управління кредитною лінією, також не наведені положення законодавства, які б забороняли встановлення таких комісій;

- подаючи позов до суду першої інстанції, позивач жодним чином не обґрунтував, не надав доказів наявності підстав визнання недійсними п.п.1.1.2., 6.1.8., 6.1.9. договору поруки №18-48ZP0015 від 07.09.2018;

- врахування судом правових висновків Верховного Суду, зазначених в рішенні, є безпідставним, адже такі рішення були ухвалені не в подібних правовідносинах.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко Інвест" та Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАТА ФІНАНС" надали відзив на апеляційну скаргу, в якій просили рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 по справі №904/6032/21(904/5404/23) залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», подану на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 по справі №904/6032/21(904/5404/23), - без задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 25.01.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/6032/21 (904/5404/23) із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

05.02.2024 матеріали справи №904/6032/21 (904/5404/23) надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №904/6032/21 (904/5404/23); розгляд справи призначено у судовому засіданні на 03.04.2024.

03.04.2024 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття до Центрального апеляційного господарського суду через неочікуване та раптове погіршення здоров`я.

Відповідно до ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У даному випадку, судом дотримано основних засад господарського судочинства, забезпечена рівність учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, забезпечено право на апеляційний перегляд рішення суду. Сторони мали рівну можливість подати письмові заяви по суті справи, зокрема, позовну заяву, відзив на позов, заперечення на відзив, пояснення та клопотання, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу.

Зважаючи на належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, неявку його представника у судове засідання, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги та про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представника останнього.

В судовому засіданні 03.04.2024 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, відповідача-3, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

11.04.2012 між AT Укрексімбанк та ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО укладено Генеральну кредитну угоду №151112N2, iз змінами i доповненнями, відповідно до умов якої Кредитор здійснює із ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО кредитні операції в межах лімітів, визначених умовами Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів, які укладаються за домовленістю сторін відповідно до положень Генеральної угоди.

В рамках Генеральної кредитної угоди №151112N2 від 11.04.2012 між AT Укрексімбанк та ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО укладено кредитний договір №151313К8 від 14.06.2013, за умовами якого Кредитор надає ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО, як позичальнику, кредит, а Позичальник зобов`язується повернути його та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим Договором.

ТОВ "НікоІнвест" за кредитним договором №151313К8 від 14.06.2013 є майновим i фінансовим поручителем за виконання зобов`язань ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО за Генеральною угодою та Кредитним договором між AT Укрексімбанк та ТОВ "НікоІнвест" укладено наступні договори забезпечення:

- Іпотечний договір №27114Z35 від 18.07.2014, укладений між AT Укрексімбанк (іпотекодержатель) та ТОВ "НікоІнвест" (іпотекодавець), зі змінами i доповненнями, за умовами якого ТОВ "НікоІнвест" передало іпотекодержателю в іпотеку належне йому нерухоме майно.

Відповідно до повідомлення AT Укрексімбанк №0400613/27914-20 від 04.12.2020 заставна вартість предмета іпотеки складає - 10 835 077,00 грн;

- Іпотечний договір №151313Z48 від 17.06.2013, укладений між AT Укрексімбанк (іпотекодержатель), ТОВ Ніко Авто Інвест (іпотекодавець-1) та ТОВ Ніко Інвест (іпотекодавець-2), зi змінами i доповненнями, за умовами якого іпотекодавець-1 та іпотекодавець-2 передали Іпотекодержателю в іпотеку належне ім нерухоме майно.

Згідно з повідомленням AT Укрексімбанк про нову заставну вартість предмета іпотеки №0400613/27912-20 від 04.12.2020 заставна вартість предмета іпотеки: 46 235 850,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. іпотечного договору №151313Z48 від 17.06.2013: 80/100 частини предмета іпотеки належать ТОВ "Ніко Інвест", а саме: автомобільний комплекс (в складі станції технічного обслуговування, складських та інших побутових будівель i споруд) загальною площею 3319,70 кв.м., в тому числі: автосалон (літ. XIII (цифра)) площею 3288,80 кв.м., склад запчастин та автомобільних мастил (літ. XIV (цифра)) площею 10,40 кв.м., котельня (літ. X) площею 20,50 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 4 а.

Таким чином, розмір заставної вартості частини предмета іпотеки, що належить ТОВ Ніко Інвест, складає 36 988 680,00 грн (80 % від 46 235 850,00 грн).

- Іпотечний договір №151313Z47 від 17.06.2013, укладений між АТ Укрексімбанк (Іпотекодержатель) та ТОВ Ніко Інвест (Іпотекодавець), зі змінами і доповненнями, за умовами якого Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку належне йому нерухоме майно.

Відповідно до повідомлення АТ Укрексімбанк №0400613/27916-20 від 04.12.2020 про нову заставну вартість предмета іпотеки, заставна вартість предмета іпотеки складає - 17 461 125,00 грн;

- Договір поруки №18-48ZР0015 від 07.09.2018, укладений між АТ Укрексімбанк (Кредитор) та ТОВ Ніко Інвест (Поручитель), відповідно до умов якого Поручитель взяв на себе обов`язок солідарно відповідати перед Банком за своєчасне та повне виконання Позичальником основного зобов`язання за кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО зобов`язань за кредитним договором №151313К28 від 14.06.2013, АТ Укрексімбанк в рамках справи про банкрутство звернулось із завою про визнання грошових вимог до ТОВ Ніко Інвест, яке є майновим та фінансовим поручителем за вищевказаним кредитним договором.

Таким чином, на розгляді в Господарському суді Дніпропетровської області перебуває заява про визнання грошових вимог АТ Укрексімбанк до ТОВ Ніко Інвест, які ґрунтуються на невиконанні ТОВ Ніко Інвест, як майновим та фінансовим поручителем, умов кредитного договору №151313К8 від 14.06.2013 (зі змінами, внесеними додатковими угодами) (далі - Кредитний договір), укладеного між АТ "Укрексімбанк" та ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО у межах і на умовах Генеральної кредитної угоди №151112N2 від 11.04.2012, загальний розмір яких за цим Кредитним договором становить 150 785 044,61 грн.

Позивач зазначив, що ознайомившись з умовами Кредитного договору, ТОВ ФК Дата Фінанс виявлено наявність у ньому пунктів, які суперечать вимогам чинного законодавства, що призводить до порушення прав та інтересів як позичальника - ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО, так і самого Боржника у справі про банкрутство - ТОВ Ніко Інвест, яке виступає майновим та фінансовим поручителем за вказаним кредитним договором, так і його кредиторів, в тому числі ТОВ ФК Дата Фінанс.

Частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною другою статті 47 КУзПБ передбачено, що ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Відповідно до частини четвертої статті 48 КУзПБ конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання господарського суду ти кратну одній тисячі гривень.

Частинами п`ятою та шостою статті 48 КУзПБ передбачено, що до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про:

1) визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів;

2) дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів;

3) схвалення плану санації боржника та схвалення внесення змін до нього;

4) звернення до господарського суду з клопотанням про введення наступної

процедури у справі про банкрутство;

5) обрання арбітражного керуючого у разі відсторонення арбітражного керуючого,

визнеченого Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, від виконаний

повноважень;

6) інші питання, передбачені цим Кодексом, у тому числі віднесені до компетенції

комітету кредиторів.

На час дії процедури банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб.

Кредитор, який має 25 і більше відсотків голосів, автоматично включається де складу комітету кредиторів.

Також статтею 48 КУзПБ визначена компетенція комітету кредиторів, до якої належить:

1) обрання голови комітету;

2) скликання зборів кредиторів;

3) звернення до господарського суду з вимогою про визнання правочинів (договорів)

боржника недійсними на будь-якій стадії процедури банкрутства;

4) звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного

керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого

арбітражного керуючого;

5) надання згоди на продаж майна боржника (крім майна, що є предметом

забезпечення) та погодження умов продажу майна боржника (крім майна, що є предметом

забезпечення) у процедурі санації відповідно до плану санації або у процедурі ліквідації

банкрута;

6) внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення

строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника;

7) інші питання, передбачені цим Кодексом

Тобто, можливість впливати на рішення зборів кредиторів, бути обраним до комітету кредиторів та приймати будь-які рішення, що стосуються подальшого провадження у справі про банкрутство та які належать до компетенції комітету, напряму залежить від кількості голосів, яку має такий кредитор.

Кредитний договір №151313К8 від 14.06.2013, укладений між АТ Укрексімбанк та ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО, у чинній редакції та договір поруки №18-482ZP0015 від 07.09.2018, укладений між АТ Укрексімбанк, ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО та ТОВ Ніко Інвест, як поручителем, на думку Позивача містять незаконні положення, наявність яких у зв`язку з відкриттям провадження у справі про банкрутство ТОВ Ніко Інвест порушує права ти інтереси Позивача, оскільки їх оскаржувані підпункти та пункти впливають на розмір кредиторських вимог АТ Укрексімбанк, що, у випадку визнання його заявлених вимог, безпідставно надає останньому більшу кількість голосів на загальних зборах та на засіданні комітету кредиторів і, як наслідок, можливість мати більший вплив на прийняття рішень зборів та комітету кредиторів.

Крім того, частиною третьою статті 64 КУзПБ передбачено, що у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредитору однієї черги.

Таким чином, розмір кредиторських вимог АТ Укрексімбанк, визначений на підставі оскаржуваних підпунктів та пунктів договорів, безпосередньо при задоволенні вимог кредиторів впливає на розмір коштів, які будуть направлені на погашення кредиторських вимог інших кредиторів тієї ж черги, в тому числі ТОВ ФК Дата Фінанс.

Отже, позивач вважає, що оскаржувані пункти Кредитного договору та договору поруки безпосередньо порушують права як ТОВ ФК Дата Фінанс, так і інших кредиторів у справі про банкрутство ТОВ Ніко Інвест.

Щодо оскаржуваних пунктів Кредитного договору №151313К8 від 14.06.2013 та підстави визнання їх недійсними, позивач посилається на таке.

Як вже було зазначено вище, на розгляді в Господарському суді Дніпропетровської області знаходиться заява АТ Укрексімбанк про визнання грошових вимог до ТОВ Ніко Інвест загальний розмір яких за цим Кредитним договором становить 150 785 044,61грн, з яких:

- 65 284 882,00 грн - забезпечені заставою майна Боржника;

- 85 500 162,61 грн - незабезпечені заставою майна Боржника вимоги Банку, які підлягають погашенню в наступній черговості:

- 84 311 253,57 грн (залишок незабезпечених заставою майна Боржника вимог Банку за заборгованістю за основним боргом, процентами, комісіями та іншими зобов`язаннями);

- 1 188 909,04 грн (пеня) - шоста черга.

Комісія за управління кредитом, відповідно до розрахунку АТ Укрексімбанк за Кредитним договором, становить 1 323 520,74 грн.

Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти за Кредитом, комісії та інші платежі за цим Договором.

Пунктом 2.6 Кредитного договору передбачено, що у межах цього Договору Позичальник сплачує Банку Проценти за Кредитом, комісію за відкриття кредитної лінії. комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим Договором, у розмірах та на умовах цього Договору.

Пункт 3.2. статті 3 Кредитного договору встановлює комісію за Кредитом, яка відповідно до умов цього пункту складається з:

- Комісії за управління кредитною лінією;

- Комісії за зміну умов кредитного договору.

Комісія за зміну умов кредитного договору не входить до складу кредиторських вимог АТ Укрексімбанк, а отже, не впливає на права та обов`язки ТОВ ФК Дата Фінанси.

Стосовно комісії за управління кредитною лінією, то як було зазначено, АТ Укрексімбанк за Кредитним договором заявлено її у розмірі 1 323 520,74 грн, порядок нарахування та розмір якої встановлюється Кредитним договором.

Так, відповідно до підпункту 3.2.1.1. Кредитного договору розмір ставки комісії за управління 0,0425 (нуль цілих чотириста двадцять п`ять десятитисячних) % від Ліміту заборгованості, зазначеного у Графіку зміни Ліміту заборгованості.

У разі перевищення Основного боргу над Лімітом заборгованості, зазначеним у Графіку зміни Ліміту заборгованості, а також, якщо відповідно до Графіку зміни Ліміту заборгованості, період вибірки кредитних коштів закінчено, базою для нарахування комісії за управління є сума Основного боргу.

Підпунктом 3.2.1.2. Кредитного договору передбачено, що розмір ставки комісії за управління змінюється у випадку та в порядку, що передбачені у пункті 4.3 цього Договору.

Відповідно до підпункту 3.2.1.3. Кредитного договору комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим Договором відповідно до підпункту 14.1.1 цього Договору і закінчуючи датою повного виконання зобов`язань з погашення Кредиту (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення Кредиту, визначеної згідно з пунктом 6.4. цього Договору.

Перший період нарахування комісії за управління починається з дати набуття чинності цим Договором і закінчується останнім календарним днем місяця набуття чинності цим Договором. Наступні періоди нарахування комісії за управління (крім останнього періоду) - кожний календарний місяць.

Також цим же підпунктом Кредитного договору встановлюються правила визначення останнього періоду нарахування комісії за управління.

Встановлюють умови нарахування комісії за управління і інші пункти Кредитного договору:

- пункт 4.3. статті 4 Кредитного договору встановлює умови зміни розміру ставки комісії за управління;

- підпункти 5.10.3. та 5.10.4 пункту 5.10 статті 5 Кредитного договору містять посилання на комісію за управління в контексті випадків, коли надання Позичальнику Кредиту не здійснюється;

- пункт 6.5. статті 6 Кредитного договору встановлює порядок сплати, в тому числі комісій, на рахунок, відкритий відповідно до підпункту (б) пункту 5.11. статті 5 Кредитного

договору;

- пункт 6.7. статті 6 Кредитного договору встановлює порядок сплати комісії за управління;

- пункт 6.12. статті 6 Кредитного договору встановлює наслідки порушення термінів / строків погашення, в тому числі комісії за управління;

- пункт 6.13. статті 6 Кредитного договору встановлює черговість здійснення платежів за Кредитним договором, якщо суми, що вноситься у рахунок погашення кредиту, сплати процентів за кредитом, комісії за управління та інших плат за цим Договором, недостатньо для погашення Кредиту разом з процентами та іншими платами за цим Договором;

- пункт 6.16. статті 6 Кредитного договору встановлює умову, за якою розірвання кредитного договору є можливим - виконання Позичальником зобов`язань щодо сплати, в тому числі комісій, зокрема і комісій за управління;

- підпункт 8.1.5. пункту 8.1. статті 8 Кредитного договору встановлює право Банку у разі прострочення Позичальником термінів / строків сплати, в тому числі комісій (зокрема і комісій за управління), вимагати дострокового виконання грошових зобов`язань за іншими договорами, укладеними з Банком, забезпеченням за якими виступає предмет застави / іпотеки, наданий згідно з Гарантійними документами у забезпечення виконання грошових зобов`язань за цим Договором, та/або звернути стягнення на відповідний предмет застави / іпотеки;

- підпункт 9.2.3. пункту 9.2. статті 9 Кредитного договору передбачає обов`язок Позичальника своєчасно та у повному обсязі сплатити, в тому числі комісії за цим договором;

- підпункт 9.2.8. пункту 9.2 статті 9 Кредитного договору передбачає, що Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту, процентів за кредитом, комісій та інших платежів за цим Договором у повному обсязі протягом 10 (десяти) банківських днів з дня відправлення Банком Позичальнику повідомлення про необхідність такого погашення у випадках, передбачених підпунктами 9.2.8.1. - 9.2.8.5. кредитного договору;

- підпункт 9.2.10. пункту 9.2. статті 9 Кредитного договору передбачає, що Позичальник зобов`язується здійснювати реалізацію проекту з належною ефективністю з метою своєчасного погашення кредиту, сплати процентів за кредитом, комісій, інших платежів та виконання всіх інших зобов`язань за цим Договором.

Зміст договору поруки, пункти якого регулюють питання сплати ТОВ Ніко Інвест комісії за управління кредитною лінією.

Відповідно до підпункту 1.1.2. пункту 1. Договору поруки: основне зобов`язання - усі та будь-які грошові зобов`язання Позичальника перед Кредитором, встановлені кредитним договором та чинним законодавством України, у тому числі, але не виключно, щодо повернення Кредитору суми кредиту, щодо сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій (пені і штрафів) та інших платежів, а також щодо відшкодування Кредитору усіх збитків, завданих несвоєчасним виконанням або невиконанням зобов`язань за кредитним договором, та усіх витрат Кредитора, пов`язаних ч наданням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Згідно з пунктом 2.1. договору поруки: Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Кредитором за своєчасне виконання Позичальником основного зобов`язання в повному обсязі.

Підпунктом 4.2.1. пункту 4.2. договору поруки визначено, що Поручителі, зобов`язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення Кредитора про невиконання та/або неналежне виконання Позичальником (його правонаступниками) основного зобов`язання або в інший строк/термін, зазначений у відповідному повідомленні Кредитора, без будь-яких заперечень сплатити Кредитору зазначену у повідомленні суму основного зобов`язання.

Підпунктом 6.1.8. пункту 6. договору поруки передбачено, що Поручитель підтверджує, що укладенням цього договору він надає свою згоду на забезпечення порукою, наданою цим договором, виконання всіх зобов`язань Позичальника та його правонаступників за кредитним договором, у тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до кредитного договору, що будуть внесені Кредитором та Позичальником (його правонаступниками) до кредитного договору у майбутньому, у тому числі (але не виключно) змін та доповнень щодо реструктуризації та рефінансування заборгованості за кредитним договором, продовження та скорочення строку кредитування за кредитним договором, збільшення та зменшення розміру процентної ставки за кредитним договором, збільшення та зменшення розмірів комісійної винагороди за кредитним договором, встановлення нових та припинення діючих зобов`язань Позичальника за кредитним договором, а також інших змін та доповнень щодо змісту основного зобов`язання.

У відповідності до положень підпункту 6.1.9. пункту 6. договору поруки Поручитель підтверджує, що укладенням цього договору він надає Кредитору та Позичальнику (його правонаступникам) свою згоду на внесення ними будь-яких змін та доповнень до кредитного договору, у тому числі (але не виключно) змін та доповнень щодо реструктуризації та рефінансування заборгованості за кредитним договором, продовження та скорочення строк) кредитування за кредитним договором, збільшення та зменшення розміру процентної ставки за кредитним договором, збільшення та зменшення розмірів комісійної винагороди за кредитним договором, встановлення нових та припинення діючих зобов`язань Позичальника за кредитним договором, а також інших змін та доповнень щодо змісту основного зобов`язання, внаслідок чого може збільшитися обсяг відповідальності Поручителя, без отримання додаткових згод Поручителя на внесення таких змін та доповнень.

Таким чином, позивач вважає, що розмір задоволених кредиторських вимог ТОВ ФК Дата Фінанс залежить, в тому числі, і від розміру заявлених іншими конкурсними кредиторами вимог. У зв`язку з наведеним, умови Кредитного договору та договору поруки, що збільшують розмір грошових вимог іншого кредитора, в даному випадку АТ Укрексімбанк, зумовлюють порушення прав Позивача на отримання у повному (більшому) обсязі грошових вимог боржника для погашення кредиторських вимог в процедурі банкрутства ТОВ Ніко Інвест.

Задовольняючи позов Господарський суд керувався тим, що комісія за управління кредитом, в свою чергу, не відноситься до видів діяльності банку, у зв`язку з чим банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Крім того, пунктом 3.2 статті 3 Кредитного договору передбачено встановлення комісії за управління кредитною лінією. Тому встановлення комісії за управління свідчить про встановлення подвійної оплати за послугу надання кредиту, що ставить Позичальника та Поручителя у невигідне положення порівняно з Банком, який збільшив свою економічну вигоду, не надаючи при цьому жодних додаткових послуг, окрім надання кредиту.

Так само, з огляду на вищевикладене, пункти договору поруки, які регулюють, зокрема, питання сплати ТОВ "Ніко Інвест", як фінансовим поручителем, комісії за управління кредитною лінією, а саме: підпункт 1.1.2. пункту 1, пункт 2.1., підпункт 4.2.1. пункту 4.2., підпункти 6.1.8. - 6.1.9. пункту 6, є незаконними в частині зобов`язання ТОВ Ніко Інвест здійснювати оплату відповідного платежу.

Також суд зазначив, що в порушення принципів цивільного законодавства, а саме справедливості та добросовісності, на позичальника в особі ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО, так само як і на ТОВ Ніко Інвест, яке є майновим ти фінансовим поручителем за ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО, покладено тягар у вигляді платежів - комісії за управління кредитною лінією, які ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО не замовляло, та більш того, які відповідно до чинного законодавства не є банківською послугою, яку Банк має право надавати та стягувати за нею плату.

ТОВ «ФК «Дата Фінанс» є кредитором ТОВ Ніко Інвест з визнаними господарським судом вимогами до боржника, у зв`язку з чим має правомірні очікування щодо того, що його кредиторські вимоги будуть задоволені, якщо не в повному обсязі, то в максимальній частині за рахунок активів ТОВ Ніко Інвест.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Загальні засади договірних відносин, а також свободи договору, справедливості, добросовісності, розумності встановлені у Цивільному кодексі України (далі - ЦК України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті З ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак, останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.

Таким чином, сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням, що спростовують доводи апеляційної скарги стосовно того, що сторонами кредитного договору (банком та ТОВ «Торговий Дім-Ніко») досягнуті домовленості щодо істотних умов договору, договір є чинним, неоспореним, а отже, є обов`язковим до виконання.

Відповідний висновок наведений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.

Також частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

При цьому принципи справедливості, добросовісності та розумності, передбачені положеннями п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (п. 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19).

Частинами 1-3, 5, 6, статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відтак, оскільки встановлена в Кредитному договорі комісія за управління суперечить положенням чинного законодавства та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складової елемента загального принципу верховенства права, то це є підставою для визнання пунктів Кредитного договору в частині сплати комісії за управління кредитом недійсними.

Апеляційний суд зазначає, що господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недотримання вказаних принципів, які призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Щодо тверджень скаржника про те, що позивачем не наведено положень законодавства, які були порушені Банком при укладенні кредитного договору, зокрема, в частині встановлення комісії за управління кредитною лінією, також не наведені положення законодавства, які б забороняли встановлення таких комісій.

Взаємовідносини банків з клієнтами (фізичними та юридичними особами) регулюються Главою 9 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Положення Закону про те, що Банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку міститься в статті 53 «Забезпечення конкуренції у банківській системі», яка регулює питання конкуренції у банківській системі, а отже, взаємовідносини між банківськими установами та забезпечення конкуренції у банківській системі.

Позивач зазначає, що відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йом/ позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Пунктом 3 частини третьої статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що до банківських послуг належать, в тому числі розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. В свою чергу, статтею 345 Господарського кодексу України визначено, що кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність.

Таким чином, кредитування банком фізичних та юридичних осіб є одним із видів банківських послуг, які надаються банком на користь Фізичних та юридичних осіб.

Частиною п`ятнадцятою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Проте, комісія за управління кредитом, в свою чергу, не відноситься до видів діяльності банку, у зв`язку з чим банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Окрім того, пунктом 3.2. статті 3 Кредитного договору передбачено встановлення комісії за відкриття кредитної лінії. Тому встановлення комісії за управління свідчить про встановлення подвійної оплати за послугу надання кредиту, що ставить Позичальника у невигідне положення порівняно і Банком, який збільшив свою економічну вигоду, не надаючи при ньому жодних додаткових послуг, окрім надання кредиту.

Отже, встановивши в кредитному договорі сплату комісії, банки повинні зазначити, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, чого не міститься у спірному договору.

Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На це вказав Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21.

Щодо посилань відповідача-1 на те, що подаючи позов до суду першої інстанції, позивач жодним чином не обґрунтував, не надав доказів наявності підстав визнання недійсними п.п.1.1.2., 6.1.8., 6.1.9. договору поруки №18-48ZP0015 від 07.09.2018, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.1. Договору поруки №18-48ZP0015 від 07.09.2018 передбачено, що Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Кредитором за своєчасне виконання Позичальником основного зобов`язання в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, законодавчо встановлено, що кредитор у зобов`язанні має право вибору та на власний розсуд визначити, до кого саме з солідарних боржників - поручителів звергатися із вимогами про погашення заборгованості за відповідним кредитним договором.

У даній справі кредитор звернувся із зазначеною вимогою до солідарного боржника - поручителя ТОВ «Ніко Інвест».

Оскільки ТОВ «Ніко Інвест» є солідарним боржником (в аналогічному зобов`язанні), який має відповідати у тому ж обсязі, що і основний боржник-позичальник (ТОВ «Торговий Дім-Ніко»), пункти договору поруки, які регулюють, зокрема, питання сплати ТОВ «Ніко Інвест», як фінансовим поручителем, комісії за управління кредитною лінією, а саме: підпункт 1.1.2. пункту 1, пункт 2.1., підпункт 4.2.1. пункту 4.2., підпункти 6.1.8. - 6.1.9. пункту 6, так само є незаконними та підлягають визнанню недійсними.

Зазначений в апеляційній скарзі довод про те, що судом враховані правові висновки Верховного Суду, є безпідставним, адже такі рішення були ухвалені не в подібних правовідносинах, оцінюється судом критично з огляду на таке.

Відповідно до умов Кредитного договору №151313К8 від 14.06.2013, для ТОВ «Торговий Дім-Ніко», окрім необхідності сплати процентів за кредитом встановлено необхідність сплати таких видів комісії: -комісії за відкриття кредитної лінії; -комісії за управління кредитною лінією; -комісії за зміну умов кредитного договору.

Кредитний договір не містить конкретного переліку послуг Банку, які надаються позичальнику з управління кредитною лінією, а додаткові послуги позичальник не замовляв.

Управління кредитом є наслідком реалізації Банком прав та обов`язків за кредитним договором і відповідають економічним потребам самого банку. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).

Відповідні висновки, викладені у позовній заяві, і наводить Верховний Суд в наведених господарським судом постановах, тому вони можуть бути застосовані, в тому числі, і до правовідносин, які склалися між AT «Укрексімбанк» та ТОВ «Торговий Дім-Ніко», про що було правильно зазначено у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 по даній справі.

Щодо того, що позичальником умови кредитного договору не оскаржувалися, то суд зазначає:

Позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції, у зв`язку з невиконанням ТОВ «Торговий Дім-Ніко» зобов`язань за кредитним договором №151313К28 від 14.06.2013, AT «Укрексімбанк» в рамках справи про банкрутство №904/6032/21 звернулось із завою про визнання грошових вимог до ТОВ «Ніко Інвест», яке є майновим та фінансовим поручителем за вищевказаним кредитним договором.

Заявлені Відповідачем-1 до боржника (Відповідача-3) у справі про банкрутство №904/6032/21 грошові вимоги обґрунтовані невиконанням ТОВ «Ніко Інвест», як майновим та фінансовим поручителем, умов кредитного договору №151313К8 від 14.06.2013 (зі змінами, внесеними додатковими угодами), укладеного між AT «Укрексімбанк» та ТОВ «Торговий Дім-Ніко» у межах і на умовах Генеральної кредитної угоди №151112N2 від 11.04.2012, загальний розмір яких за цим кредитним договором становить 150 785 044,61 грн.

Комісія за управління кредитом, відповідно до розрахунку AT «Укрексімбанк» за вказаним кредитним договором становить 1 323 520,74 грн., що є доволі значною сумою коштів, які заявлені банком у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2024, постановленої за результатами попереднього засідання у справі №904/6032/21, грошові вимоги Позивача внесено до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: в сумі 78 636 187,28 грн. - окремо внесені вимоги кредитора, які забезпечені заставою майна боржника, в сумі 4 540,00 грн. (судовий збір за подання заяви) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, в сумі 226 564 094,10 грн. (заборгованість за кредитним договором) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Отже, ТОВ «Дата Фінанс» є учасником провадження у справі №904/6032/21 про банкрутство боржника із визнаним грошовими вимогами.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у постанові від 28.11.2019 по справі №910/8357/18:

« 111. Суд наголошує, що визначальну роль у процедурі банкрутства відіграє дотримання принципу конкурсного імунітету кредиторів, який спрямований на попередження та усунення будь-яких переваг одних кредиторів на шкоду інших. Важливе значення у дотриманні цього принципу мас формування конкурсної маси, її реалізація та задоволення вимог кредиторів в установленій законом черговості.

124. З огляду на те, що позивач та відповідач 1 є кредиторами у справі №911/1152/18 про банкрутство ТОВ «Євроальянс Ріалті», результати розгляду позову у даній справі мають безпосередній вплив на права та інтереси АТ «Сбербанк», оскільки результат прийнятого рішення у цій справі безпосередньо впливає на формування конкурсної маси боржника, а о піше, і розміру задоволення вимог кредиторів.

125. У постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.10.2019 у справі №910/9535/18 викладено правову позицію про те, що кредитор у справі про банкрутство має право оскаржити судове рішення у справі, в якій він не є учасником, у разі впливу цього рішення на наповнення конкурсної маси боржника, розподілення її між кредиторами та формування вимог кредиторів, що як вбачається із наведеного вище має місце у даній справі, а відтак висновок судів попередніх інстанцій про відсутність порушеного права у позивача при оспорюванні договору є помилковим».

Включення до реєстру штучно створених вимог на підставі оспорюваних договорів, які не відповідають вимогам закону, прямо порушують цивільне право кредитора на задоволення його вимог у справі про банкрутство. Відтак, Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що скаржник є заінтересованою особою, яка має право відповідно до положень ст. ст. 1, 10 Закону України «Про відновленим платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» звернутись до суду із заявою у межах справи про банкрутство про визнання договорів недійсними, укладених між боржником та іншим кредитором».

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.05.2019 по справі №922/3522/17.

З урахуванням положень ч.ч. 5, 6 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, можливість впливати на хід процедури банкрутства, а саме голосувати на зборах кредиторів та засіданнях комітету кредиторів, приймати рішення, що стосуються подальшого провадження у справі про банкрутство, які належать до компетенції зборів кредиторів та комітету кредиторів, напряму залежить від кількості голосів, яку має такий кредитор, яка вираховується від суми його кредиторських вимог.

Слід також зазначити, що згідно з ч. 4 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі мимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання господарського суду та кратну одній тисячі гривень.

Отже, в голосуванні на зборах кредиторів та засіданнях комітету кредиторів у справі про банкрутство приймають участь кредитори, грошові вимоги яких включені (віднесені) до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, і більший розмір суми кредиторських вимог, віднесених до четвертої черги надає більшу кількість голосів кредитору.

Таким чином, розмір задоволених кредиторських вимог ТОВ «Дата Фінанс» залежить, в тому числі, і від розміру заявлених іншими конкурсними кредиторами вимог, які визнають судом.

У зв`язку з наведеним, незаконні умови Кредитного договору та договору поруки, що збільшують розмір грошових вимог іншого кредитора, в даному випадку AT «Укрексімбанк», зумовлюють порушення прав Позивача на отримання у повному (більшому) обсязі грошових вимог боржника для погашення його кредиторських вимог в процедурі банкрутства ТОВ «Ніко Інвест».

Частиною 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом (згідно черговості, визначеної ст. 64 Кодексу).

Вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 64 Кодексу).

Крім того, ч. 3 ст. 64 Кодексу передбачено, що у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредитору однієї черги.

Тобто, чим більше у певного кредитора визнаних та віднесених до четвертої черги задоволення грошових вимог, тим у більшому обсязі (пропорційно до належних йому вимог) вони будуть задоволені.

Отже, розмір кредиторських вимог AT «Укрексімбанк», визначений на підставі, в тому числі, нарахованої банком комісії за управління кредитною лінією у розмірі 1 323 520,74 грн., у випадку задоволення апеляційної скарги Скаржника на рішення суду першої інстанції від 27.12.2023 у справі №904/6032/21 (904/5404/23) безпосередньо при задоволенні вимог усіх кредиторів вплине на розмір коштів, які будуть направлені на погашення кредиторських вимог інших кредиторів боржника тієї ж черги, в тому числі ТОВ «Дата Фінанс».

Таким чином, оскаржувані пункти Кредитного договору та договору поруки безпосередньо порушують права як ТОВ «Дата Фінанс», так і інших кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «Ніко Інвест», що надає їм право на звернення до господарського суду з позовом про їх скасування.

З урахуванням вищевикладених обставин, звернення ТОВ «Дата Фінанс» із позовної заявою про визнання недійсними відповідних окремих підпунктів та пунктів кредитного договору та договору поруки, які регулюють питання нарахування та сплати комісії за управління кредитною лінією, є самостійним видом захисту прав Позивача і не залежить від того, чи оскаржував позичальник умови кредитного договору чи ні, адже направлене суто на захист прав та інтересів Позивача у справі про банкрутство ТОВ «Ніко Інвест».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023, у справі №904/6032/21 (904/5404/23) - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №904/6032/21 (904/5404/23) залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.04.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков