РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2024Справа № 910/19934/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій

до Підприємства об`єднання громадян "ІНСТИТУТ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ" ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ РАДИ З ОХОРОНИ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ УКРАЇНИ"

про стягнення 281195,14 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства об`єднання громадян "ІНСТИТУТ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ" ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ РАДИ З ОХОРОНИ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ УКРАЇНИ" про стягнення 281195,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 Північним офісом Державної аудиторської служби України проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій, за результатами якої складено акт №04-30/267 від 29.06.2023. В ході проведеної ревізії встановлено, що Підприємство об`єднання громадян "ІНСТИТУТ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ" ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ РАДИ З ОХОРОНИ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ УКРАЇНИ" за договором № 76 від 24.07.2019 про закупівлю послуг у сфері містобудування ДК 021:2015-71410000-5 (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток культурної спадщини м. Києва"), укладеного з позивачем, завищило обсяг наданих послуг на загальну суму 281195,14 грн.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою від 18.01.2024 Господарським судом міста Києва позовну заяву залишено без руху.

23.01.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 01.12.2023 Господарським судом міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/19934/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) .

05.02.2024 через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позов.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем укладений договір №76 від 24.07.2019 про закупівлю послуг у сфері містобудування ДК 021:2015-71410000-5 (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток культурної спадщини м. Києва"), на виконання умов якого відповідач розробив та надав позивачеві науково-проектну документацію, а позивач сплатив на користь відповідача 1644694,20 грн за надані йому послуги.

29.06.2023 Північним офісом Держаудитслужби проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій, внаслідок якої встановлено, що роботи за договором № 76 від 24.07.2019 були виконані відповідачем з порушенням Тимчасового збірника цін на науково-проектні роботи по нерухомих пам`ятках історії та культури Української РСР, у зв`язку з чим було завищено вартість наданих позивачу послуг на 281195,14 грн.

За таких обставин відповідачем завдано матеріальну шкоду у розмірі 281195,14 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензію від 09.08.2023, в якій вимагав повернути грошові кошти у розмірі 281195,14 грн. Оскільки вимога позивача залишена відповідачем без задоволення, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 281195,14 грн, що становить вартість завищеного обсягу виконаних робіт та визначені позивачем як збитки.

Позиція відповідача

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечив, посилаючись на таке:

відповідач належним чином виконав, а позивач прийняв виконані роботи згідно з умовами договору без зауважень та заперечень, що підтверджується підписаними між сторонами без зауважень за перечень актами здачі - приймання наданих послуг;

вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін, відображена в договорі №76, обсяг послуг протягом дії договору зменшувався у зв`язку з виключенням з переліку одного об`єкта (Особняк за адресою Лабораторна вул.,9-б), роботи виконані за договором належним чином і оплачені;

завищення вартості науково-проєктної документації за п.3, п.4 та п.5 кошторису відсутнє;

акт аудиторської служби не є підставою для безспірного визнання наявності порушень в діях відповідача щодо завищення вартості робіт та не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені позивачем кошти;

у зв`язку із існуванням між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати;

позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яка спричинила шкідливий результат для зобов`язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи;

оскільки заявлені позивачем до стягнення з відповідачем кошти сплачені по договору та набуті за наявності правової підстави, то вони не можуть вважатися збитками.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

24.07.2019 між Київським науково-методичним центром по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій (замовник) та Підприємством об`єднання громадян "ІНСТИТУТ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ" ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ РАДИ З ОХОРОНИ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ УКРАЇНИ" укладений договір №76 від 24.07.2019 про закупівлю послуг у сфері містобудування ДК 021:2015-71410000-5 (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток культурної спадщини м. Києва"), надалі - договір №76, відповідно до умов якого виконавець зобов`язаний надати послуги за визначеним предметом закупівлі - послуги у сфері містобудування ДК 021:2015 - 71410000-5 (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток культурної спадщини м. Києва"), а замовник - прийняти та оплатити такі послуги (далі - послуги).

Відповідно до п.2.1. договору №76 вартість послуг зазначених у п.1.1. цього договору визначена на підставі кошторису (додаток № 3 до договору) та протоколу погодження договірної ціни (додаток № 2 до договору) та становить 1 799 900,00 грн і включає в себе усі витрати виконавця, пов`язані з виконанням договору.

У кошторисі (додаток №3 до договору) сторонами погоджено, що загальна вартість робіт за кошторисом становить 1799900,00 грн.

Додатковою угодою №1 від 04.09.2019 до договору №76 сторони дійшли згоди викласти п.2.1. договору у новій редакції, згідно із яким вартість послуг становить 1644964,20 грн, в т.ч. ПДВ 274 160,70 грн.

Згідно із п.2.2. договору №76 вартість послуг за даним договором може бути змінена підписанням додаткової угоди у випадках збільшення (зменшення) обсягів або складу послуг та зміни в процесі надання послуг державних розцінок або коефіцієнтів до базової ціни.

Оплата послуг здійснюється замовником поетапно на підставі актів здачі-приймання наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Остаточний розрахунок послуг здійснюється після затвердження науково-проектної документації (п.2.3. договору).

Відповідно до п.2.4. договору №76 замовник здійснює оплату тільки за фактично надані послуги протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акту-здачі приймання наданих послуг, який відображає обсяг послуг та вартість наданих виконавцем послуг.

У пункті 3.2. договору №76 сторонами погоджено, що замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання акту здачі-приймання послуг перевіряє відповідність обсягу та якості наданих послуг вимогам договору, за результатами перевірки підписує і спрямовує виконавцю акт здачі-приймання наданих послуг або мотивовану відмову від приймання послуг.

Відповідно до п.3.3. договору №76 у разі виявлення замовником під час приймання наданих послуг недоліків, сторонами складається акт, у якому фіксується перелік недоліків наданих послуг та строки для їх усунення виконавцем.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2019 року, але в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. (п.9.1. договору №76).

Згідно із матеріалами справи, відповідач надав, а позивач прийняв послуги у сфері містобудування (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток культурної спадщини м. Києва") на загальну суму 1644964,20 грн, що підтверджується актом здачі - приймання наданих послуг від 24.10.2019 на суму 751655,62 грн, актом здачі - приймання наданих послуг від 19.11.2019 на суму 645321,90 грн та актом здачі - приймання наданих послуг від 18.12.2019 на суму 247986,68 грн.

Позивач на виконання умов договору здійснив оплату відповідачу за надані послуги в загальному розмірі 1644964,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням №27 від 29.10.2019 на суму 751655,62 грн, випискою від 24.12.2019 на суму 247986,68 грн та випискою від 26.11.2019 на суму 645321,90 грн.

Північним Офісом Держаудитслужби проведено ревізію окремих питань господарської діяльності в Київському науково-методичному центрі по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій за період з 01.01.2019 по 31.12.2022, за результатами якої складений Акт від 29.06.2023 № 04-30/267, зокрема, щодо завищення вартості виконаних робіт підрядником за договором № 76.

В Акті ревізії №04-30/267 від 29.06.2023 зафіксовано завищення вартості робіт за договором №76 закупівлі послуг від 24.07.2019 на суму 281195,14 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми завищеної вартості робіт за договором №76 закупівлі послуг від 24.07.2019 в загальному розмірі 281195,14 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно із частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як підтверджено підписаними між сторонами без зауважень та заперечень актами здачі - приймання наданих послуг від 24.10.2019, від 19.11.2019 та від 18.12.2019 відповідач надав, а позивач прийняв послуги у сфері містобудування (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток культурної спадщини м. Києва") на загальну суму 1644964,20 грн,

Згідно із ч.1 ст.843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.844 Цивільного кодексу України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

При цьому відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1, 2, 3 статті 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У пункті п.2.1. договору №76 (у редакції додаткової угоди №1) сторони погодили, що вартість послуг становить 1644964,20 грн.

На виконання умов договору позивач здійснив оплату відповідачу за надані послуги в загальному розмірі 1644964,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням №27 від 29.10.2019 та виписками від 24.12.2019, від 26.11.2019.

Відповідно до ст.857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із ст.858 Цивільного кодексу України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи наведені норми цивільного законодавства та оскільки позивач оглянув та прийняв за актами здачі - приймання наданих послуг (акти підписані і скріпленні печатками сторін без будь-яких зауважень) надані відповідачем послуги у сфері містобудування (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток культурної спадщини м. Києва"), суд дійшов висновку, що позивач погодився з якістю таких послуг, їх вартістю та обсягом.

Мотивована відмова від приймання наданих послуг з боку позивача в матеріалах справи відсутня. Водночас обсяг наданих послуг погоджений сторонами та їх вартість повністю оплачена позивачем.

Дослідивши наявні у матеріалах справи, виходячи із встановлених обставин справи, суд зазначає, що сторони укладаючи договір за власним волевиявленням дійшли до згоди щодо всіх істотних умов договору, у тому числі ціни; вартість послуг була встановлена за взаємною згодою сторін, відображена в договорі; договір був виконаний обома сторонами, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти здачі - приймання наданих послуг та документи, що підтверджують оплату вартості послуг; при прийнятті послуг за договором позивач не заявляв ні про порушення обсягу наданих послуг, ні про недоліки послуг, ні про неналежну якість чи порушення строків виконання.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 Господарського кодексу України.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Виходячи з наведеного та в силу статті 74 Господарського процесуального кодексу України, саме позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою та збитками потерпілої сторони.

Акт ревізії від 29.06.2023 № 04-30/267 не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг.

Акт ревізії Державної аудиторської служби України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

При виборі і застосуванні норм права до спірних відносин, суд, відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 910/10637/17, від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17, від 21.05.2018 у справі №922/2310/17, від 22.10.2019 у справі №922/59/19, від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17.

Отже, за наявності укладеного між сторонами у справі договору №76 закупівлі послуг від 24.07.2019, дії сторін по виконанню його умов, у тому числі, надання відповідних послуг та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Відтак, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних робіт (послуг) та договором.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами здачі-приймання наданих послуг. При цьому, суд зазначає, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась, тобто позивача у справі.

Таким чином, акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором №76 закупівлі послуг від 24.07.2019.

Крім того, кошти, які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплату за надані послуги за договором №76 закупівлі послуг від 24.07.2019, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися збитками.

Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку що позивачем не доведено поданими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яке спричинило матеріальні збитки позивачу у розмірі 281195,14 грн, а відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності з відшкодування збитків.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій про стягнення з Підприємства об`єднання громадян "ІНСТИТУТ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ" ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ РАДИ З ОХОРОНИ КУЛЬТУРНОЇ СПАДЩИНИ УКРАЇНИ" 281195,14 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 03.04.2024.

Суддя С.О. Турчин