УХВАЛА

08 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 921/403/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.03.2023

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2024

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор ГТС")

до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (далі - ПрАТ "Тернопільгаз")

про стягнення 76 627 043,19 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. ТОВ "Оператор ГТС" звернулося до суду з позовом до ПрАТ "Тернопільгаз" про стягнення 76 627 043,19 грн, з яких: 58 964 459,97 грн основного боргу; 6 112 731,94 грн пені; 1 232 014,24 грн 3% річних; 10 317 837,04 грн інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, таким:

- за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за жовтень, грудень 2021 року (складених на підставі інформації, поданої відповідачем до інформаційної платформи) виявлено наявність у відповідача негативних щодобових небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснено розрахунок остаточних обсягів щодобового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначено його остаточну плату за такі щодобові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітні місяці жовтня, грудня 2021 року;

- щодобові небаланси відповідача виникли внаслідок безпідставного відбору відповідачем за вказаний період з газотранспортної системи природного газу без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи;

- акти врегулювання щодобових небалансів та рахунки на оплату щодобових негативних небалансів за період жовтень, грудень 2021 року позивач направив відповідачу через інформаційну платформу; відповідач не в повному обсязі виконав обов`язок щодо оплати негативних щодобових небалансів за наведений у позові період;

- щодо укладення додатків №1, №2 до договору від 16.12.2019 №: такі додатки не укладалися, однак потужність може замовлятися на період однієї газової доби, що взагалі не потребує укладення відповідних додатків; при цьому, неукладення вказаних додатків свідчить про те, що відповідач не замовив (не забронював) розподіл потужності того чи іншого виду, а тому позивач не був зобов`язаний забезпечувати для відповідача потужність точок входу/виходу на гарантованій та/або переривчастій основі/або права використання потужності з обмеженнями.

3. Під час розгляду справи Господарським судом Тернопільської області ТОВ "Оператор ГТС" заявило клопотання (вх. №645 від 26.01.2023) про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в частині позовних вимог про стягнення 1 851 028,94 грн боргу, у зв`язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог на цю суму, а відтак і про пропорційне повернення судового збору, додало оновлений розрахунок, згідно якого сума основного боргу складає 57 113 431,03 грн, з урахуванням проведених між сторонами взаємозаліків 19.08.2022, 23.09.2022, 19.10.2022,17.11.2022, 20.12.2022.

4. Господарський суд Тернопільської області рішенням від 02.03.2023:

- закрив провадження у справі за п.2 ч.1 ст.231 ГПК в частині позовних вимог ТОВ "Оператор ГТС" про стягнення з ПрАТ "Тернопільгаз" 1 906 414,46 грн боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору;

- позов задовольнив частково та стягнув з ПрАТ "Тернопільгаз" на користь ТОВ "Оператор ГТС" 56 862 130,33 грн боргу, 6 017 368,03 грн пені, 1 232 014,24 грн 3% річних, 599 385,02 грн інфляційних нарахувань.

5. Рішення суду першої інстанції мотивоване, зокрема, таким:

- рахунки від 31.10.2021 №10-2021- на суму 66 287 140,90 грн та від 31.12.2021 №12-2021- на суму 1 216 589,92 грн на оплату за добові небаланси позивач за допомогою інформаційної платформи надіслав відповідачу 12.11.2021 та 13.01.2022;

- актами наданих послуг за газові місяці жовтень, грудень 2021 року підтверджуються погоджені обома сторонами отримані відповідачем послуги перевищення замовленої (договірної) потужності у обсягах, наведених позивачем у актах врегулювання щодобових небалансів за вказаний період;

- вказана у актах врегулювання щодобових небалансів та рахунках на їх оплату вартість за добові негативні небаланси самим же відповідачем відображена у поданих ним до НКРЕКП звітах (форми 8в) про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків за жовтень, грудень 2021 року;

- доказів на підтвердження проведення повної оплати вартості негативних щодобових небалансів за жовтень, грудень 2021 року як в строк, обумовлений у п.4.1, п.9.3 договору, так і станом на час розгляду справи в суді, відповідач не надав;

- за час підготовчого провадження відповідач не надав доказів на спростування як факту існування у нього негативних щодобових небалансів, так і доказів на спростування їх вартості;

- відповідач визнає факт існування щодобових негативних небалансів за спірний період, частково сплатив вартість негативних небалансів на суму 7 491 224 грн;

- відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) між сторонами у справі припинені грошові зобов`язання за договором від 16.12.2019 № на загальну суму 2 954 461,31 грн шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, з яких зарахування на суму 1 906 414,46 грн сторони провели після відкриття провадження у цій справі; з огляду на це, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 56 862 130,33 грн за щодобові негативні небаланси підлягають задоволенню як обґрунтовані;

- позовні вимоги в частині стягнення 195 915,18 грн позивач заявив безпідставно, а відтак такі не підлягають до задоволення, оскільки, станом на 26.08.2022 (дату позову) та 30.08.2022 (дату звернення з позовом до суду) борг на вказану суму припинив існувати (19.08.2022 проведено зарахування зустрічних однорідних вимог);

- відсутній предмет спору в частині заявленої до стягнення 1 906 414,46 грн суми основного боргу, а відтак наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК;

- суд провів перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних, інфляційних нарахувань, пені за допомогою інформаційно-правової системи "Ліга:Закон"; згідно проведеного перерахунку, в межах визначених позивачем періодів, сум на які ним здійснювались нарахування, враховуючи, що прострочення оплати рахунку за жовтень 2021 року виникло 20.11.2021 та з урахуванням приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України (далі - ГК), оформлення розрахунку стягуваних сум станом на 22.07.2022, встановлено, що правомірними є нарахування 6 017 368,03 грн - пені, 1 232 014,24 грн - 3% річних, 599 385,02 грн - інфляційних нарахувань; позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню;

- позовні вимоги в частині стягнення 195 915,18 грн основного боргу, 95 363,91 грн - пені, 9 718 452,02 грн - інфляційних нарахувань не підлягають задоволенню як необґрунтовані;

- відсутність укладених додатків 1 та 2 до договору від 16.12.2019 не свідчить про неукладеність договору, оскільки відповідно до пунктів 2.3. та 2.7 договору, укладення цих додатків для надання послуг врегулювання добового небалансу не є обов`язковим, якщо відбувається замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби;

- відповідач частково виконав умови договору щодо оплати; це встановлено судом при обґрунтуванні мотивів стягнення з відповідача суми боргу за щодобові негативні небаланси;

- відповідач не надав доказів ані проведення взаєморозрахунків, ані укладення договору про реструктуризацію, як це встановлено статтями 4, 5 Закону "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-IX від 14.07.2021 (далі - Закон №1639-IX), з огляду на що безпідставними є твердження відповідача про те, що заборгованість, яка є предметом розгляду цієї справи не підлягає стягненню в силу Закону №1639-IX, а також про те, що провадження у справі підлягає закриттю за п.2 ч.1 ст.231 ГПК;

- припинення існування зобов`язання між сторонами на суму 1 851 028,94 грн, хоча і відбулось до 31.12.2022, однак регулювалось ст.601 ЦК; ця норма передбачає припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав;

- оскільки сума боргу в розмірі 1 851 028,94 грн не підпадає під визначення заборгованості, наведене у абз.8 ч.1 ст.1 Закону №1639-IX, а існування обов`язку зі сплати боргу в сумі 1 851 028,94 грн припинилося не у відповідності до наведених вище окремих положень статей 4, 5 Закону №1639-IX, то безпідставними є твердження відповідача про те, що на цю суму не підлягають нарахуванню 3% річних, інфляційні та пеня;

- відповідач не довів існування збитковості його діяльності, не навів тих виняткових обставин, з існуванням яких суд би пов`язував можливість зменшення заявленої до стягнення суми неустойки (пені).

6. Західний апеляційний господарський суд постановою від 14.02.2024 залишив рішення суду першої інстанції без змін, додатково вказавши таке:

- щодо визначення судом конкретної дати (події), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання: останнім днем виконання зобов`язання з оплати вартості небалансів за жовтень 2021 є наступний робочий день - а саме 22.11.2021, а відтак період прострочення починається із 23.11.2021;

- позовні вимоги в частині стягнення 195 915,18 грн позивач заявив безпідставно, оскільки станом на час звернення з позовом до суду борг на вказану суму припинив існувати;

- проект постанови НКРЕКП про затвердження ПрАТ "Тернопільгаз" обсягу перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу за даними звітності, поданої ПрАТ "Тернопільгаз" до НКРЕКП, над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл природного газу, встановленими НКРЕКП, з урахуванням отриманих компенсацій витрат, що утворився за період з 01.11.2021 до 28.02.2022 включно у сумі 340894,89 тис. грн (без ПДВ) є лише проектом, а не офіційно прийнятим документом, що правильно встановив суд першої інстанції;

- відповідач не довів існування збитковості його діяльності, а також не навів тих виняткових обставин, з існуванням яких суд би пов`язував можливість зменшення заявленої до стягнення суми неустойки (пені); заявлена до стягнення сума пені не є надмірно великою у порівнянні з сумою основного боргу відповідача.

7. 15.03.2024 ТОВ "Оператор ГТС" через систему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2024, в якій просить їх скасувати в частині відмови у стягненні 195 915, 18 грн основної заборгованості, 95 363,91 грн пені, 9 718 452,02 грн інфляційних витрат та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині, а в іншій частині оскаржувані рішення залишити без змін.

8. Також ТОВ "Оператор ГТС" просить розподілити судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

9. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаргу подано з дотриманням вимог статей 287, 290 ГПК.

10. Скаржник у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження посилається на пункти 1, 3 ч.2 ст.287 та зазначає, зокрема, таке:

1) п.1 ч.2 ст.287 ГПК: суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права в оскаржуваній частині судових рішень, без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду:

- суди попередніх інстанцій не врахували висновок Верховного Суду, викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.10.2023 у справі №921/460/22, щодо застосування статей 3, 509, 510, 525, 525, 598, 599, 610, 612, 625 ЦК, ст.202 ГК, а саме:

"таким чином при частковому погашенні боргу застосовується правило, за яким у розрахунковому місяці від загальної суми боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці, віднімається сума погашення. Залишкова заборгованість продовжує слугувати невиконаним грошовим зобов`язанням, на яке до моменту фактичного виконання можуть нараховуватися інфляційні втрати.

Якщо ж у конкретному місяці сума боргу зменшується лише частково (на певну суму), і надалі борг продовжує існувати, підстави для ненарахування інфляції за цей місяць відсутні.

Зворотне означало б, що боржник, який щомісяця з 1 до 15 числа формально сплачує кредитору частину боргу (яка може бути незначною порівняно із загальною сумою боргу), повністю звільняється від обов`язку сплати інфляційних втрат з їх виключенням зі складу грошового зобов`язання";

2) п.3 ч.2 ст.287 ГПК: суди попередніх інстанцій неправильно застосували ч.3 ст.254, ст.549, ст.611 ЦК та ч.6 ст.232 ГК, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах; якби суди попередніх інстанцій правильно застосували ці норми матеріального права, то вони дійшли б висновку про те, що:

"відповідно з урахуванням ч.6 ст.232 ГПК, останнім днем нарахування пені буде саме 23.05.2022 (через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано), а не 20.05.2022.

Таким чином, період нарахування пені за заборгованістю Відповідача за жовтень 2021 року становить з 23.11.2021 до 23.05.2022.

Суди ж попередніх інстанцій помилково розрахували суму пені за період з 23.11.2021 до 20.05.2022.

Отже, Оператор ГТС правильно розрахував розмір пені за період з 23.11.2021 до 23.05.2021, внаслідок чого сума пені склала 6 112 731, 94 грн, а не 6 017 368,03 грн, як помилково розрахували суди попередніх інстанцій".

11. Скаржник також зазначає, зокрема, таке:

1) суди попередніх інстанцій помилково здійснили перерахунок пені: відмовили у стягненні 95 363,91 грн пені, оскільки помилково застосували ч.3 ст.232 ЦК і ч.6 ст.232 ГК та перерахували розмір пені за 179 днів (з 23.11.2021 до 20.05.2022), а не за 6 місяців (з урахуванням ч.6 ст.232 ГК, останнім днем нарахування пені буде саме 23.05.2022);

2) суди попередніх інстанцій неправильно здійснили розрахунок інфляційних втрат: нарахували лише за грудень 2021 року та не нарахували за січень-червень 2022 року (помилково повністю не враховували інфляцію в періоди, в яких відбувалось лише часткове погашення заборгованості):

- стягнення інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову (постанова Об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Об`єднана палата) від 26.10.2018 у справі №922/4099/17);

- зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного та залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю; відтак вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (п.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19);

- у п.38.2 постанови Об`єднаної палати від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 визначено методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (>15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується;

- оскільки суди попередніх інстанцій встановили факт прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати вартості щодобових негативних небалансів за період жовтня, грудня 2021 року, нарахування інфляційних втрат є обґрунтованим;

- при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу, 100 грн) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, "і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн); отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: "Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці, 100 грн - умовна сума погашення боргу в цьому місяці, "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці) (постанова Об`єднаної палати від 26.06.2020 у справі №905/21/19);

- при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів); подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці); такі висновки відображені у постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №910/6802/21, від 23.09.2021 у справі №924/2/21, від 29.07.2020 у справі №914/1470/19 тощо;

- при частковому погашенні боргу застосовується правило, за яким у розрахунковому місяці від загальної суми боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці, віднімається сума погашення; залишкова заборгованість продовжує слугувати невиконаним грошовим зобов`язанням, на яке до моменту фактичного виконання можуть нараховуватися інфляційні втрати; однак висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, підлягають застосуванню в разі повного погашення боргу, що припадає на неповний місяць (з 1 до 15 числа відповідного місяця), а також у разі виникнення боргу в неповному місяці (якщо строк виконання грошового зобов`язання припадає з 16 до 31 числа відповідного місяця); за таких обставин інфляційна складова боргу не нараховується;

- суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та висновки щодо їх застосування, викладені у постанові Об`єднаної палати від 20.11.2020 у справі №905/21/19: не врахували, що грошові кошти, перераховані відповідачем скаржнику в неповних місяцях, не погасили борг у повному обсязі, а лише призвели до часткового зменшення суми боргу; за таких обставин основне грошове зобов`язання не може вважатися виконаним, що також породжує акцесорне зобов`язання зі сплати інфляційних втрат; аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 17.10.2023 у справі №921/460/22 (правовідносин в цій справі виникли щодо врегулювання добових негативних небалансів за вересень-грудень 2021 року);

3) суди попередніх інстанції помилково відмовили у задоволені позову в частині вимог на суму 195 915,18 грн, а не закрили провадження в цій частині з урахуванням часткового погашення заборгованості на суму 195 915, 18 грн; позивач вважає, що суди мали закрити провадження у справі в частині цих вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, а не відмовляти у стягненні.

12. Враховуючи обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов висновку про те, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження.

13. 19.03.2024 ПрАТ "Тернопільгаз" через систему "Електронний суд" звернулося із запереченням проти відкриття касаційного провадження, в якому просить відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ТОВ "Оператор ГТС", а скаргу повернути заявнику.

14. Заперечення обґрунтовує, зокрема, тим, що

- ТОВ "Оператор ГТС" посилається на неврахування висновку Верховного Суду, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.10.2023 у справі №921/460/22, щодо застосування статей 3, 509, 510, 525, 525, 598, 599, 610, 612, 625 ЦК, ст.202 ГК; за змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями спірні правовідносини у справі №921/403/22 та у справі №921/460/22 мають істотні відмінності, зміст спірних правовідносин є різним, що виключає застосування вказаних правових позицій під час вирішення цього спору;

- ТОВ "Оператор ГТС" посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: ч.3 ст.254, ст.549, ст.611 ЦК та ч.6 ст.232 ГК, однак у постанові Об`єднаної палати від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 є правовий висновок щодо застосування ст.549 ЦК; у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №925/1386/19, від 12.03.2020 у справі №907/65/18, від 23.07.2020 у справі №920/180/19 є висновки щодо застосування ч.6 ст.232 ГК (передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане); відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норм права не свідчить про їх порушення судами попередніх інстанцій при розгляді справи та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення;

- розгляд скарг Верховним Судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

15. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі здійснюється перевірка формального дотримання скаржником вимог ГПК при оформленні касаційної скарги у відповідності з вимогами, встановленими ст.290 цього Кодексу.

16. Оцінка наведених скаржником підстав для відкриття касаційного провадження, їх обґрунтованість та достатність буде здійснюватися судом під час касаційного перегляду справи по суті.

17. З урахуванням зазначеного доводи заперечень щодо обґрунтування підстав касаційного оскарження будуть розглянуті Верховним Судом під час касаційного розгляду справи, оскільки здійснення відповідної перевірки на стадії відкриття касаційного провадження у цій справі є неможливим.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 288, 290, 294, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №921/403/22 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

2. Призначити до розгляду справу за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2024 на 22 травня 2024 року о 14:00 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №328.

3. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 29.04.2024.

4. Явка представників учасників справи не є обов`язковою.

5. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.3 ст.196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

6. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до ч.4 ст.197 Господарського процесуального кодексу України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21.

7. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.

8. Витребувати з Господарського суду Тернопільської області та/або Західного апеляційного господарського суду матеріали справи №921/403/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець