ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 917/1574/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2024, додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 (головуючий - Істоміна О.А., судді: Радіонова О.О., Медуниця О.Є.) і рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2023 (суддя Ореховська О.О.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Фізичної особи - підприємця Каменецького Олексія Леонідовича

про стягнення грошових коштів

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Каменецького Олексія Леонідовича

до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

про визнання недійсним та скасування рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Узагальнений зміст і підстави позовних вимог

1. Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - АТ "Полтаваобленерго") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Каменецького Олексія Леонідовича (далі - ФОП Каменецький О.Л.), в якому просило стягнути з останнього 321 663, 42 грн вартості необлікованої електроенергії та 7 256, 08 грн вартості необлікованого перетікання реактивної енергії. Позов мотивувало обставинами не дотримання ФОП Каменецьким О.Л. положень Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме порушенням ним обов`язку зі збереження цілісності пломби на лічильнику.

2. Зі свого боку ФОП Каменецький О.Л. подав зустрічний позов до АТ "Полтаваобленерго", в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення комісії АТ "Полтаваобленерго" з розгляду Акта про порушення № 004578 від 08.04.2022, оформлене Протоколом № 00458 від 21.07.2022, яке стало підставою для нарахування вартості необлікованої енергії, позов про стягнення якої заявило АТ "Полтаваобленерго". Зустрічний позов мотивував обставинами не дотримання при оформлені оскаржуваного рішення положень Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) самим АТ "Полтаваобленерго".

Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій

3. Господарський суд Полтавської області рішенням від 31.10.2023 у задоволенні первісного позову відмовив, а зустрічний позов задовольнив.

4. Рішення суду мотивовано такими аргументами і обставинами.

4.1. 24.11.2008 ВАТ "Полтаваобленерго" (як постачальник) та ФОП Каменецький О.Л. (як споживач) уклали Договір про постачання електричної енергії № 4251 з додатками, за умовами якого постачальник зобов`язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 60 кВт, а споживач зобов`язався оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. Споживач зобов`язався також дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами Розділу 5 цього Договору та режиму роботи електроустановки цілодобово.

4.2. 28.11.2012 АТ "Полтаваобленерго" (правонаступник ВАТ "Полтаваобленерго") листом за № 05-21-033-15747 повідомило ФОП Каменецького О.Л. про припинення дії Договору про постачання електричної енергії № 4251 від 24.11.2008 з 01.01.2013 згідно з умовами пункту 9.4. цього договору, яким було визначено строк його дії до 31.12.2012 і те, що договір вважатиметься продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

4.3. Звідси Договір про постачання електричної енергії № 4251 від 24.11.2008 з 01.01.2013 припинив свою дію.

4.4. В подальшому, а саме 01.01.2019 ФОП Каменецький О.Л. приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом підписання заяви-приєднання, зокрема, по об`єкту магазин, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 12. При цьому вказаний договір і його додатки не містять відомостей про узгодження між сторонами умов про потужність та режим роботи по об`єкту ФОП Каменецького О.Л.

4.5. 23.01.2020 на об`єкті ФОП Каменецького О.Л. було встановлено засіб обліку електричної енергії Дельта 8010-08, заводський номер № 18162, що відображено в Акті технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000В.

4.6. Відповідно до Акта пломбування засобів обліку електричної енергії до 1000В ФОП Каменецький О.Л. прийняв на відповідальне збереження всі пломби та індикатори зазначені у цьому Акті та несе повну відповідальність відповідно до ПРРЕЕ та умов Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, про що свідчить підпис споживача Каменецького О.Л. в цьому Акті.

4.7. 14.12.2021 представник АТ "Полтаваобленерго" провів контрольний огляд засобів обліку електричної енергії на об`єкті ФОП Каменецького О.Л. по АДРЕСА_1 , за результатами якого склав Акт контрольного огляду засобів обліку електричної енергії від 14.12.2021, у якому зазначено про наявність пломби С56137036.

4.8. 08.04.2022 працівники АТ "Полтаваобленерго" провели технічну перевірку приладу обліку на об`єкті ФОП Каменецького О.Л., під час якої виявили порушення споживачем п. п. 2.3.4, 5.5.5.8, 8.2.4 ПРРЕЕ, а саме: пошкодження пломби ППКО, пошкодження пломбувального матеріалу, на якому встановлена пломба ППКО № С56137036 (пломба має сліди фарби, пломбувальний матеріал розірвано) за фактом чого складено Акт про порушення № 004578 від 08.04.2022.

4.9. Пошкоджені пломба та пломбувальний матеріал були вилучені працівниками АТ "Полтаваобленерго", запаковані та опломбовані, про що складено Акт тимчасового збереження речового доказу від 08.04.2022.

4.10. ФОП Каменецький О.Л. від підписання Акта про порушення та Акта тимчасового збереження речового доказу відмовився, що зафіксовано безпосередньо в цих Актах.

4.11. 24.05.2022 відбулося засідання комісії АТ "Полтаваобленерго" з розгляду Акта про порушення № 004578 від 08.04.2022. За результатами засідання прийнято рішення про направлення пломби ППКО С56137036 та пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, на експертне дослідження для обстеження, що зафіксовано у Протоколі засідання комісії.

4.12. Вилучену пломбу АТ "Полтаваобленерго" передало для проведення експертного дослідження до Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для з`ясування питання щодо підтвердження чи спростування факту пошкодження, фальсифікації чи порушення цілісності пломб підвищеної надійності, а також факту пошкодження пломбувального матеріалу.

4.13. За висновком експертного дослідження № ЕД-19/117-22/6422-ТР від 13.06.2022, здійсненого Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України на замовлення АТ "Полтаваобленерго", на момент проведення дослідження на внутрішніх поверхнях корпусу та поверхні якоря пломби "ПАТ ПОЕ" з номерним позначенням "С56137036" наявні механічні та термічні пошкодження. Пломба піддавалася термічному, механічному впливу сторонніх предметів та втручанню в її конструкцію. Загальна цілісність пломби не порушена. Пломбувальний елемент має часткове пошкодження ізоляційного покриття та корозійне пошкодження металевих жил дроту. Загальна цілісність пломбувального елементу не порушена. Вирішити питання в частині фальсифікації наданої на дослідження пломби не вдається за можливе з причин вказаних у дослідницькій частині.

4.14. 21.07.2022 проведено засідання комісії АТ "Полтаваобленерго" з повторного розгляду Акта про порушення № 004578 від 08.04.2022.

4.15. Згідно з Протоколом № 004578 від 21.07.2022 з розгляду Акта про порушення АТ "Полтаваобленерго" прийняло оспорюване рішення про визнання правомірним складення Акта, а ФОП Каменецького О.Л. причетного до вказаного у цьому Акті порушення ПРРЕЕ та про проведення донарахування ФОП Каменецькому О.Л. за період з 14.12.2021 по 08.04.2022 обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на загальну суму 321 633, 42 грн.

4.16. Крім того, комісія по розгляду Акта про порушення прийняла рішення про нарахування споживачеві плати за необліковане перетікання реактивної енергії у сумі 7 256, 08 грн.

4.17. 27.07.2022 АТ "Полтаваобленерго" своїм листом за № 04-34/14170 направило на адресу ФОП Каменецького О.Л. вказаний Протокол засідання комісії № 004578 від 21.07.2022 разом з рахунками на компенсацію вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ та на компенсацію вартості необікованого перетікання реактивної електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ та рахунок на оплату вартості експертизи, проведеної Полтавським НДЕКЦ МВС України.

4.18. У визначений ПРРЕЕ строк ФОП Каменецький О.Л. не сплатив вказані рахунки, що стало підставою для звернення АТ "Полтаваобленерго" до суду з первісним позовом.

4.19. ФОП Каменецький О.Л. же звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання незаконним та скасування рішення комісії АТ "Полтаваобленерго" з розгляду Акта про порушення № 004578 від 08.04.2022, оформленого Протоколом № 00458 від 21.07.2022.

4.20. Виходячи із встановлених обставин справи та наведених сторонами обґрунтувань, місцевий господарський суд у задоволенні первісного позову відмовив, а зустрічний задовольнив. В обґрунтування рішення узагальнено зазначив таке.

4.21. Відповідно до п. 8.4.4 ПРРЕЕ факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією.

4.22. На виконання означеного припису, вилучену у ФОП Каменецького О.Л. пломбу АТ "Полтаваобленерго" передало для проведення експертного дослідження до Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для з`ясування питання щодо підтвердження чи спростування факту пошкодження, фальсифікації чи порушення цілісності пломб підвищеної надійності, а також факту пошкодження пломбувального матеріалу.

4.23. За результатами проведення експертизи Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України надано висновок експертного дослідження № ЕД-19/117-22/6422-ТР від 13.06.2022.

4.24. Але, дослідивши зазначений висновок експертного дослідження місцевий суд встановив, що у ньому не вказано, що експерт попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а тому виснував, що в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) цей висновок є недопустимим доказом.

4.25. Крім цього, відповідно до п. 8.4.10 ПРРЕЕ, у разі виявлення у непобутового споживача порушень, зазначених у пп. 1 - 5 п. 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу (Wдоб, кВт·год) розраховується за формулою Wдоб = Р х tдоб х Кв, де P - потужність (кВт); tдоб - тривалість роботи обладнання протягом доби, що визначається на підставі договору з оператором системи (год). У разі відсутності в договорі даних про тривалість роботи обладнання споживача t доб приймається рівним 8 год; Kв - коефіцієнт використання струмоприймачів (приймається рівним 0,6).

4.26. Із спірного рішення комісії АТ "Полтаваобленерго" вбачається, що при проведенні донарахування ФОП Каменецькому О.Л. за період з 14.12.2021 по 08.04.2022 обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на загальну суму 321 633, 42 грн було використано договірну потужність - 60 кВт, режим роботи - цілодобово та із застосуванням коефіцієнту використання струмоприймачів - 0,6. Тобто, АТ "Полтаваобленерго", що ним і не заперечується при здійсненні розрахунку обсягу та вартості не облікованої електричної енергії до Акта про порушення № 004578 від 08.04.2022 для визначення договірної потужності та режиму роботи по об`єкту були використані показники потужності, режиму роботи об`єкта споживача, визначені умовами Договору про постачання електричної енергії № 4251 від 24.11.2008.

4.27. Але ж із установлених обставин цієї справи слідує, що вказаний договір ще з 01.01.2013 припинив свою дію, тому застосування АТ "Полтаваобленерго" при проведенні донарахування ФОП Каменецькому О.Л. обсягу та вартості необлікованої електричної енергії показників потужності, режиму роботи об`єкта споживача, які були визначені умовами Договору постачання електричної енергії № 4251 від 24.11.2008 є неправомірним та таким, що суперечить приписам ПРРЕЕ.

4.28. Договір же від 01.01.2019 (з додатками до нього), чинний на час прийняття Акта про порушення № 04578 від 08.04.2022 взагалі не містить відомостей про узгодження між його сторонами умов про потужність та режим роботи по об`єкту ФОП Каменецького О.Л.

4.29. Також згідно з положеннями Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами плата за перетікання реактивної електричної енергії визначається на підставі даних засобу обліку реактивної електричної енергії (інструментального вимірювання), або, як виняток, за відсутності такого засобу обліку - на підставі розрахункового споживання реактивної електричної енергії, визначеного з урахуванням фактичного обсягу споживання активної електричної енергії у вхідній точці вимірювання за розрахунковий період.

4.30. Визначені ж розрахунковим шляхом обсяги активної електричної енергії не можуть бути вихідними даними для визначення розрахункового споживання реактивної електричної енергії, яке згідно з вказаною Методикою здійснюється з урахуванням фактичного обсягу споживання активної електричної енергії у вхідній точці вимірювання за розрахунковий період.

4.31. За викладеного АТ "Полтаваобленерго" у спірних правовідносинах неправомірно здійснило нарахування ФОП Каменецькому О.Л. й плати за необліковане перетікання реактивної електричної енергії на підставі Акта про порушення виходячи з обсягу необлікованої електричної енергії, яка в даному випадку була розрахунковим обсягом.

4.32. Таким чином, враховуючи вищенаведене, у цьому провадженні ФОП Каменецьким О.Л. належним чином доведено обставини неправомірності оскаржуваного рішення комісії АТ "Полтаваобленерго", а тому заявлений зустрічний позов підлягає задоволенню.

4.33. Враховуючи ж, що за результатами розгляду зустрічного позову суд дійшов висновку про визнання незаконним та скасування рішення комісії АТ "Полтаваобленерго" з розгляду Акта про порушення № 004578 від 08.04.2022, що оформлене Протоколом № 004578 засідання комісії АТ "Полтаваобленерго" по розгляду Акта про порушення споживачем ПРРЕЕ від 21.07.2022, то вимоги АТ "Полтаваобленерго", які ґрунтуються на вказаному рішенні задоволенню не підлягають у зв`язку із необґрунтованістю.

5. За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку Східний апеляційний господарський суд постановою від 17.01.2014 рішення місцевого господарського суду залишив без змін.

6. 30.01.2024 Східний апеляційний господарський суд прийняв додаткову постанову, якою частково задовольнив заяву ФОП Каменецького О.Л. про розподіл судових витрат і стягнув з АТ "Полтаваобленерго" 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Касаційна скарга

7. Не погодившись із рішенням, постановою і додатковою постановою судів попередніх інстанцій, АТ "Полтаваобленерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення первісного позову, відмову у зустрічному позові та про відмову у стягнені витрат на професійну правничу допомогу.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

8. Скаржник стверджує, що при прийнятті судами попередніх інстанцій рішень по суті спору було неправильно застосовано та порушено ряд приписів норм матеріального та процесуального права, а також не враховано висновків Верховного Суду щодо правильного застосовування і дотримання таких норм у подібних правовідносинах.

8.1. Обґрунтовуючи наведене зазначає, що суди попередніх інстанцій в частині висновків про безпідставне використання АТ "Полтаваобленерго" при проведенні донарахування ФОП Каменецькому О.Л. вартості необлікованої електричної енергії показників потужності, режиму роботи об`єкта, визначених умовами Договору про постачання електричної енергії № 4251 від 24.11.2008, адже такий договір припинився не врахували висновку Верховного Суду із постанов у справах № 916/1684/18, № 916/849/17 щодо правильного застосовування статей 525, 598, 651 Цивільного кодексу України та статті 188 Господарського кодексу України (ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених положень законодавства не тягне за собою таких правових наслідків, як дострокове припинення договору).

8.2. Неврахування вказаного висновку Верховного Суду призвело до передчасного висновку судів про припинення дії Договору про постачання електричної енергії № 4251 від 24.11.2008 та як наслідок до ухилення від оцінки усіх наявних у справі доказів та встановлення її обставин, зокрема, тих, що підтверджували існування між сторонами господарських відносин і після 01.01.2013 (укладення додаткової угоди до вказаного договору, проведення перевірок на об`єкті споживача, продовження постачання електричної енергії). У постанові Верховного Суду у справі № 910/4266/21 викладено правовий висновок щодо обов`язку суду під час вирішення спору встановлювати усі обставини, що мають значення для справи, надавати їм юридичну оцінку, а також оцінку усім доказам, з яких суд виходить при вирішенні позову і без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Водночас оскільки за наведених обґрунтувань суди належних процесуальних дій щодо оцінки доказів та встановлення обставин справи не вчинили, їх рішення є такими, що ухвалені без врахування вказаного висновку Верховного Суду.

8.3. Скаржник також наполягає, що при визнанні висновку експертного дослідження № ЕД-19/117-22/6422-ТР від 13.06.2022 недопустимим доказом у справі, суди попередніх інстанцій не врахували правового висновку Верховного Суду зі справи № 17-14-01 (925/423/22) про те, що відсутність у експертному дослідженні попередження про кримінальну відповідальність не свідчить про недопустимість цього доказу, адже пояснюється відмінністю між висновком експерта та висновком експертного дослідження. За викладеного вважає, що поданий ним висновок експертного дослідження є допустимим доказом вчиненого ФОП Каменецьким О.Л. порушення ПРРЕЕ.

8.4. АТ "Полтаваобленерго" наполягає ще і на тому, що судами попередніх інстанцій не враховано висновку Верховного Суду із постанови у справі № 920/801/21 про те, що у разі нарахування обсягу необлікованої електричної енергії, плата за перетікання реактивної електричної енергії розраховується на підставі п. 38 Методики обчислення плати за перетікання реактивної енергії, як те і було зроблено у спірних правовідносинах. Між тим, внаслідок неврахування вказаного висновку суду касаційної інстанції суди помилково виснували про неправильність здійсненого скаржником нарахування.

9. У касаційній скарзі скаржник також зазначає, що і додаткову постанову апеляційний господарський суд прийняв з неправильним застосовуванням та порушення правових норм і без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.

9.1. Пояснює, що відповідно до висновку Верховного Суду у постанові у справі 591/3978/21 повноваження адвоката підтверджуються ордером, форма якого затверджується Радою адвокатів України. В той же час наданий представником ФОП Каменецького О.Л. адвокатом Гуйван П.Д. ордер № 101238 від 01.02.2023 вимогам, які ставляться до ордеру не відповідав, адже його виготовлено друкарським способом і він не містить двовимірного штрих-коду з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ. Більше того, цей ордер видано на представництво інтересів ФОП Каменецького О.О. у Господарському суді Полтавської області, а не Східному апеляційному господарському суді. За викладеного скаржник вважає, що адвокатом Гуйван П.Д. взагалі не було підтверджено своїх повноважень на представництво ФОП Каменецького О.Л. у суді попередньої інстанції, а тому і права на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалася цим адвокатом під час апеляційного провадження ФОП Каменецький О.Л. не мав.

9.2. Крім цього, як слідує із матеріалів справи ФОП Каменецький О.Л. до закінчення судових дебатів не подав суду апеляційної інстанції докази понесення судових витрат. Такі документи ним були подані після ухвалення постанови, однак обґрунтування поважності причин не подання цих доказів до ухвалення постанови ФОП Каменецьким О.Л. наведено не було. Звідси суд апеляційної інстанції мав відмовити у задоволенні поданої заяви про розподіл судових витрат, як про те неодноразово висновував Верховний Суд, зокрема, у постановах у справах № 904/7108/21, № 285/5547/21.

9.3. Разом з цим скаржник наполягає і на неврахуванні судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду із постанов у справах № 759/2921/19, № 922/2821/18, 755/9215/15-ц, № 904/4494/18 про те, що разом з першою заявою по суті стороною подається до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. У цій частині пояснює, що у відзиві на апеляційну скаргу ФОП Каменецьким О.Л. було лише заявлено загальну орієнтовну суму судових у розмірі 18 000 грн, однак в розумінні процесуального закону така вказівка не може вважатися належним розрахунком цих витрат.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

10. У відзиві на касаційну скаргу ФОП Каменецький О.Л. заперечує проти її задоволення. Скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою. Стверджує, зокрема, про нерелевантність постанов Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі. З оскаржуваними рішенням, постановою і додатковою постановою судів попередніх інстанцій погоджується і просить залишити їх без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

11. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

12. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників АТ "Полтаваобленерго" (Юхно С.П.) і ФОП Каменецького О.Л. (Гуйван П.Д. і Каменецький О.Л. особисто), дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанції норм матеріального і процесуального права та вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

13. Касаційне провадження у цій справі Верховний Суд відкрив з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (ухвала від 20.02.2024).

14. Згідно з вказаним пунктом підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

15. Тобто, відповідно до положень згаданої норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових:

(1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду;

(2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

16. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

При цьому, з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

17. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення (див. зокрема підхід в частині оцінювання спірних правовідносин на предмет подібності, який застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

18. Водночас суд касаційної інстанції зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

19. Ураховуючи наведене, проаналізувавши обставини правовідносин у даній справі та у справах № 916/1684/18 і № 916/849/17, на неврахування правових висновків в яких посилається скаржник у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що правовідносини у порівнюваних справах не є подібними, а тому розгляд доводів поданої касаційної скарги в частині правильності застосування судами приписів статей 525, 598, 651 Цивільного кодексу України та статті 188 Господарського кодексу України по суті у даному випадку виключається з огляду на таке.

20. Так, у справі № 916/1684/18 судами розглядався спір, в якому Міністерство оборони України просило зобов`язати Фізичну особу - підприємця Котова С.М. та будь-яких третіх осіб усунути перешкоди в користуванні торговельними місцями шляхом звільнення їх від розміщених на них контейнерів. Позовні вимоги у вказаній справі були обґрунтовані, зокрема, обставинами одностороннього розірвання (припинення дії), укладених між сторонами договорів про надання права платного користування торговельними місцями.

21. Розглянувши позов, суди попередніх інстанцій у його задоволенні відмовили. Рішення мотивували аргументами про те, що умови договорів, якими сторони визначили можливість їх припинення, не містили умов, які надавали б будь-якій зі сторін право на односторонню відмову від них. Виснували, що одностороння відмова від договорів з боку Міністерства оборони України суперечила положенням статей 782, 783 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки така відмова від договорів не була обумовлена будь-якими підставами, встановленими законодавством.

22. Верховний Суд у постанові від 05.07.2019 із здійсненим судами попередніх інстанцій правозастосуванням погодився. Вказав, що зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором. Ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони не тягне за собою таких правових наслідків, як дострокове припинення дії договору. Враховуючи, що умови укладених між Міністерством оборони України та Фізичною особою - підприємцем Котовим С.М. договорів не містили ані підстав розірвання договорів чи припинення ними дії (за виключенням закінчення строку, на який вони були укладені), ані посилання на можливість вчинення певних дій в односторонньому порядку, ані положень щодо можливості відхилення від загального порядку розірвання господарських договорів, а відповідач згоди щодо припинення дії договорів не надавав, суд касаційної інстанцій погодився з наведеними вище висновками судів попередніх інстанцій.

23. У справі № 916/849/17 судами розглядався спір, правовідносини якого є подібними тим, що склалися між сторонами спору у справі № 916/1684/18.

24. Позивачем у ній виступав Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі", а відповідачем Фізична особа - підприємець Ха Тхі Фионг. Позивач, як представник Міністерства оборони України просив суд визнати, укладений між його довірителем і відповідачем договір про надання права платного користування місцем розірваним (припиненим). Підстави позову - одностороннє розірвання договору.

25. Розглянувши позов, суди попередніх інстанцій у його задоволенні відмовили з підстав, зокрема, визначеної Цивільним і Господарським кодексами України неможливості односторонньої відмови від договору за відсутності у самому договорі відповідної умови про це, неналежності обраного позивачем способу захисту, а також недоведеності позивачем обставин порушення його права.

26. Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 з рішеннями судів погодився. Вказав, що договір не може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою однієї із сторін за відсутності правових підстав, визначених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, в тому числі, спеціально визначених умовами укладеного договору, оскільки в такому випадку одностороння відмова від договору може порушити права орендаря, який належним чином виконував прийняті на себе зобов`язання. Водночас суд касаційної інстанції також виснував, що звертаючись із позовною вимогою про визнання договору розірваним, позивачем фактично ставилося питання про встановлення юридичного факту, що виходить поза межі компетенції господарського суду, оскільки в такому випадку суд не здійснює захисту порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу суб`єкта господарювання. Доводи позивача про те, що він є належним позивачем у справі, оскільки він законно діє від імені Міністерства оборони України на підставі договору доручення і таким чином порушено його права, Верховний Суд також відхилив і зазначив, що у спірних правовідносинах Концерн не наділений правом звернення до суду з самостійним позовом, а виключно як представник Міністерства оброни України.

27. Аналіз наведеного свідчить про те, що у справах № 916/1684/18 і № 916/849/17 судами розглядалися спори, які виникли щодо договірних правовідносин найму (оренди) державного майна. У спірних правовідносинах згаданих спорів Верховний Суд надавав, зокрема, загальні висновки про неможливість односторонньої дострокової відмови від укладених договір найму (їх розірвання, припинення) за відсутності підстав, які визначені нормами Цивільного та Господарського кодексі України та/або умовами таких договорів. Виходив також з фактичних обставин відсутності у спірних договорах умов про можливість їх дострокового одностороннього розірвання сторонами.

28. У даній же справі № 917/1574/22 спір стосується стягнення зі споживача вартості необлікованої електроенергії, необлікованого перетікання реактивної енергії, а також правомірності нарахування такої вартості оператором системи. При цьому, з фактичних обставин цієї справи слідує, що у спірних правовідносинах сторін не відбувалося дострокового розірвання договірних відносин постачання електричної енергії, а відбулося припинення дії відповідного договору у зв`язку із закінченням строку такої дії та відсутністю волевиявлення однієї із сторін для її продовження. Більше того, судами попередніх інстанцій у цій справі встановлено, у пункті 9.4 Договору про постачання електричної енергії № 4251 АТ "Полтаваобленерго" та ФОП Каменецьким О.Л. було узгоджено, що цей договір вважатиметься продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

29. Викладене очевидно свідчить про те, що спірні правовідносини у порівнюваних справах не є подібними, адже різняться ці відносини змістом, матеріально-правовим регулюванням, фактичними обставинами, які мають істотне значення.

30. Звідси посилання скаржника у касаційній скарзі в обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України на постанови Верховного Суду у справах № 916/1684/18 і № 916/849/17 є необґрунтованими, а тому колегією суддів суду касаційної інстанції відхиляються.

31. З цих підстав касаційний перегляд оскаржуваних судових рішень щодо правильності застосовування судами попередніх інстанцій положень статей 525, 598, 651 Цивільного кодексу України та статті 188 Господарського кодексу України Верховним Судом не здійснюється. Аргументи АТ "Полтаваобленерго" про помилковість висновків судів щодо припинення дії Договору про постачання електричної енергії № 4251 з 01.01.2023 відхиляються.

32. Оскільки скаржник не довів підстав для перегляду судових рішень судів попередніх інстанцій в частині їх висновків про припинення дії Договору про постачання електричної енергії № 4251, відхиляє Верховний Суд й аргументи касаційної скарги про не дослідження судами попередніх інстанцій доказів існування між сторонами договірних правовідносин після 01.01.2023 з посиланням на загальний висновок Верховного Суду з питань застосовування положень ГПК України у справі № 910/4266/21. Окремо суд касаційної інстанції констатує, що правовідносини, які склалися у справі № 910/4266/21 (спір щодо визнання недійсним договору про надання послуг та визнання договору про здійснення фінансово-господарської взаємодії продовженим до 31.12.2021) подібними тим, що мають місце у справі № 917/1574/22 також не являються. Більше того, надані касаційним судом у згаданій справі висновки стосуються загальних підходів до оцінки доказів при з`ясуванні обставин будь-якої господарської справи, а тому вони не можуть бути покладені у заперечення висновків судів попередніх інстанцій у даній справі, які ґрунтуються на оцінці судами іншої сукупності доказів та за іншого предмета доказування.

33. Водночас Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги АТ "Полтаваобленерго" щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій про визнання підготовленого Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України висновку експертного дослідження № ЕД-19/117-22/6422-ТР від 13.06.2022 недопустимим доказом.

34. Суд касаційної інстанції пояснює, що відповідно до положень пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ "експертиза засобу комерційного обліку" - це комплекс заходів, які здійснюються з метою отримання даних щодо цілісності пломб, якими опломбовується засіб комерційного обліку, їх відповідності пломбам заінтересованих організацій, відповідного засобу комерційного обліку метрологічним характеристикам та умовам експлуатації.

35. Згідно ж з п. 8.4.4 ПРРЕЕ факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією.

36. Варто розуміти, що експертиза засобу комерційного обліку, мова про яку йде у ПРРЕЕ має на меті встановлення з високим ступенем вірогідності даних, які є істотними для встановлення певних обставин (факт пошкодження пломб, індикаторів, засобів вимірювальної техніки тощо) та в подальшому впливають на рішення комісії з розгляду Актів про порушення в частині визначення вини споживача у порушенні ПРРЕЕ та, відповідно, донарахуванні йому обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. Така експертиза готується саме для врахування в межах застосування ПРРЕЕ, а не заздалегідь для подання до суду, оскільки судового спору щодо здійснених нарахувань між сторонами може й не виникнути взагалі.

37. Так, статтею 8 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що організація науково-методичного забезпечення судово-експертної діяльності та організаційно-управлінські засади діяльності державних спеціалізованих установ покладаються на міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать державні спеціалізовані установи, що здійснюють судово-експертну діяльність.

38. У зв`язку з цим Міністерством внутрішніх справ України затверджено Наказ № 591 від 17.07.2017 № 591 "Про затвердження Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України" (далі - Інструкція № 591), розробленої з метою забезпечення єдиного підходу до проведення та оформлення експертних проваджень Експертною службою у відповідності до статей 7, 8 Закону України "Про судову експертизу", Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 878.

39. За визначенням, наданим терміну "експертне дослідження" Інструкцією № 591, "експертне дослідження - дослідження, яке проводиться експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини події, за зверненням юридичних або фізичних осіб", а об`єктами дослідження є будь-які матеріальні носії інформації (сліди або їх копії, документи, речовини, зображення, вихідні дані тощо) та/або відомості про них та порівняльний матеріал, що надходять до ДНДЕКЦ, НДЕКЦ з метою дослідження під час проведення судової експертизи або експертного дослідження.

40. Результат експертного провадження - належно оформлені результати проведених досліджень у вигляді висновку судового експерта, висновку експертного дослідження або повідомлення про неможливість проведення судової експертизи (експертного дослідження) (абз.5 п. 2 даної Інструкції).

41. Результати проведеного експертного дослідження оформляються висновком експертного дослідження (додаток 2) згідно з вимогами, визначеними цією Інструкцію.

42. За вимогами пункту 6 розділу VI Інструкції № 591 "Складові частини висновку експерта, експертного дослідження, повідомлення про неможливість проведення експертизи, клопотання експерта" оформлення експертного дослідження має деякі відмінності від оформлення висновку експерта. Зокрема, дана норма передбачає, що у експертному дослідженні не зазначаються відомості про попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до Кримінального кодексу України.

43. За викладеного, відсутність у підготовленому Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України висновку експертного дослідження № ЕД-19/117-22/6422-ТР від 13.06.2022 інформації про попередження експерта про кримінальну відповідальність не свідчить про те, що цей висновок є недопустимим доказом, адже відсутність такої інформації пояснюється відмінністю між висновком експерта, мова про який йде в ГПК України та висновком експертного дослідження, який готується в рамках застосовування ПРРЕЕ.

44. Таким чином знаходять своє підтвердження доводи скаржника про неправильне застосування та порушення правових норм судами попередніх інстанцій у цій частині. Їх висновки про недопустимість висновку експертного дослідження № ЕД-19/117-22/6422-ТР від 13.06.2022 є неправомірними.

45. Водночас Верховний Суд відмічає, що оскільки при ухваленні рішень про незаконність прийнятого комісією АТ "Полтаваобленерго" рішення про донарахування суди попередніх інстанцій виходили не тільки із недопустимості згаданого висновку експертного дослідження, а і з допущених при донарахуванні оператором системи порушень ПРРЕЕ (зокрема безпідставного застосовування оператором показників потужності, режиму роботи об`єкта споживача на основі припиненого договору), наявності яких АТ "Полтаваобленерго" не спростовано, колегія суддів вважає, що неправомірні висновки судів щодо недопустимості висновку експертного дослідження самі по собі не можуть бути підставою для скасування прийнятих ними рішень, адже на правильність цих рішень по суті спору такі висновки в результаті не вплинули.

46. Аргументи ж касаційної скарги про те, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в частині здійсненого АТ "Полтаваобленерго" нарахування вартості необлікованого перетікання реактивної енергії ухвалені без урахування висновку Верховного Суду із постанови у справі № 920/801/21 колегією суддів визнаються безпідставними, адже мотивувальна частина постанови суду касаційної інстанції у тій справі процитованого скаржником висновку взагалі не містить. Верховний Суд у справі № 920/801/21 щодо застосовування положень Методики обчислення плати за перетікання реактивної енергії не висловлювався.

47. Звідси колегія суддів суду касаційної інстанції висновує про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги АТ "Полтаваобленерго" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2024 і рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2023 у цій справі. Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи, правильності висновків судів по суті спору спростувати не змогли.

48. Щодо ж аргументів касаційної скарги на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 суд касаційної інстанції зазначає таке.

49. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

50. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

51. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

52. Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

53. Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для на-дання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

54. Частина восьма статті 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

55. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

56. Частиною четвертою статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом на-даних адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

57. Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

58. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

59. З матеріалів цієї справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу ФОП Каменецьким О.Л. було зазначено про те, що під час апеляційного провадження він очікує понести судові витрати в орієнтовному розмірі 18 000 грн, в тому числі 15 000 грн на правову допомогу адвоката. До відзиву було додано, зокрема, копію Договору про надання допомоги адвоката від 30.11.2023, укладеного ФОП Каменецьким О.Л. з адвокатом Гуйван П.Д.

60. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яке відбувалося 17.01.2024, представник ФОП Каменецького О.Л. - адвокат Гуйван П.Д. заявив про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (згідно з протоколом судового засідання).

61. Далі, Східний апеляційний господарський суд прийняв постанову від 17.01.2024, якою апеляційну скаргу АТ "Полтаваобленерго" відхилив, а рішення місцевого господарського суду залишив без змін.

62. Цього ж дня ФОП Каменецьким О.Л. до суду апеляційної інстанції було подано письмову заяву про відшкодування судових витрат, у якій він просив стягнути з АТ "Полтаваобленерго" 15 000 грн витрат на правову допомогу та 1250 грн на пальне. До заяви було додано, зокрема, Акт приймання-передачі наданих послуг від 16.01.2024 до Договору про надання допомоги адвоката від 30.11.2023.

63. Проаналізувавши подані докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, беручи до уваги принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також ураховуючи клопотання АТ "Полтаваобленерго" про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу, Східний апеляційний господарський суд прийняв додаткову постанову від 30.01.2014, у якій дійшов висновку про те, що у даному випадку заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню у розмірі 15 000 грн. В частині ж заявлених 1250 грн витрат на пальне апеляційний суд відмовив з підстав не підтвердження такої суми належними доказами.

64. Здійснивши касаційне провадження у цій справі, Верховний Суд вважає, що при розподілі судових витрат за наслідками здійснення апеляційного провадження у даній справі суд апеляційної інстанції, встановленої чинним процесуальним законом процедури такого розподілу не порушив. Його дії цілком узгоджуються з наведеними вище приписами ГПК України та висновками суду касаційної інстанції щодо них, зокрема, і тими, що викладено у постанова у справах № 755/9215/15-ц, № 904/4494/18, № 759/2921/19, № 922/2821/18, на які скаржник посилається у касаційній скарзі. Посилання ж скаржника у цій частині на постанови Верховного Суду у справах № 904/7108/21 і № 285/5547/21 колегія суддів вважає формальними.

65. Реагуючи на відповідні аргументи касаційної скарги, Верховний Суд у цій частині вважає доцільним також наголосити, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (див. аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

66. Щодо ж доводів АТ "Полтаваобленерго" про те, що адвокат Гуйван П.Д. представляв інтереси ФОП Каменецького О.Л. у суді апеляційної інстанції на підставі неналежно оформленого ордеру, то вони судом касаційної інстанції відхиляються як безпідставні, адже представництво ФОП Каменецького О.Л. під час здійснення апеляційного провадження адвокатом Гуйван П.Д. здійснювалось на підставі довіреності № 41 від 11.01.2024 (а не ордеру, який оформлювався задля представництва інтересів клієнта у місцевому суді), про що чітко зазначено у самій постанові Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2024. Посилання АТ "Полтаваобленерго" у цій частині на постанову Верховного Суду у справі № 591/3978/21 безпідставні.

67. Зауваження скаржника до розміру стягнутих з нього витрат на професійну правничу допомогу суд касаційної інстанції також не приймає, оскільки констатує, що такі зауваження зводяться до прохання про переоцінку поданих учасниками справи доказів, а не про вирішення питань щодо правильності здійсненого апеляційним судом правозастосування.

68. Колегія суддів вважає доцільним звернути увагу скаржника на правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, де судом виснувано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

69. Звідси підстав для зміни чи скасування оскаржуваної додаткової постанови апеляційного господарського суду, АТ "Полтаваобленерго" у цьому касаційному провадженні також не доведено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

70. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 308 ГПК України). Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

71. Враховуючи наведені положення закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у даній справі, колегія суддів Верховного Суду вирішила, що прийняті у справі рішення, постанова і додаткова постанова в цілому відповідають проаналізованим правовим нормам, а тому скасуванню не підлягають. Підстави ж для задоволення касаційної скарги АТ "Полтаваобленерго" відсутні.

72. В порядку приписів статті 129 ГПК України судові витрати за подання касаційної скарги несе скаржник.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2024, додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 і рішення Господарського суду Полтавської області від 31.10.2023 у справі № 917/1574/22 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Зуєв В.А.