ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1101/21(916/707/23)
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Большакова В.А.

дослідивши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройбуд Іллічівськ" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гонти Оксани Анатоліївни

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Резорсіз" (68000,

Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 45)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Скай Кепітал

Менеджмент" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 18)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Компанії CFSIT Inc. (зареєстроване місцезнаходження: 1209, Orange street, City of Wilmington, Country of New Castle, Delaware, 19801, USA; поштова адреса: 9350, Excelsior Boulevard. Hopkins. Minnesota 55343, USA; 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 47, офіс 3)

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та витребування майна

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін:

від позивача: Гонта О.А. (приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від відповідача 1): Грошева К.О.;

від відповідача 2): не з`явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Діденко Ю.О. (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду).

Судове засідання 18.03.2024р. проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройбуд Іллічівськ" (далі - ТОВ "Стройбуд Іллічівськ") в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гонти О.А. звернулося із позовною заявою від 20.02.2023р. (вх. №734/23 від 21.02.2023р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Резорсіз" (далі - ТОВ "Олір Резорсіз"), Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" (далі - ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент") про:

1.Визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 1, 0501 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0349, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, укладеного 18.03.2020р. між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ "Олір Резорсіз", посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. та зареєстрований в реєстрі за №211;

2.Визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0, 7047 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, укладеного 18.03.2020р. між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ "Олір Резорсіз", посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. та зареєстрований в реєстрі за №212;

3.Витребування з чужого незаконного володіння у ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент", яке діє від власного імені та за рахунок Закритого недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Адвенсіс" на користь ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" : земельну ділянку, загальною площею 1, 0501 гектарів, кадастровий номер ділянки: :03:001:0349, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48; земельну ділянку, загальною площею 0, 7047 гектарів, кадастровий номер ділянки: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення повноважень у справі №916/1101/21 про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" арбітражному керуючому Гонті О.А. стадо відомо про укладення боржником 18.03.2020р. наступних правочинів: договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ «Олір Резорсіз» та зареєстрованого в реєстрі за №212, п.п. 1-3 якого передбачено, що ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" передало ТОВ «Олір Резорсіз» у власність земельну ділянку загальною площею 0, 7047 гектарів, кадастровий номер :03:001:0348, місцезнаходження: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, за наступною ціною - 354 675, 51 грн.; договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ «Олір Резорсіз» та зареєстрованого в реєстрі за №211, п.п.1-3 якого передбачено, що ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" передало ТОВ «Олір Резорсіз» у власність земельну ділянку загальною площею 1, 0501 гектарів, кадастровий номер :03:001:0349, місцезнаходження: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, за наступною ціною - 528 515, 33 грн.

19.05.2021р. ТОВ «Олір Резорсіз» здійснило продаж вказаних земельних ділянок на підставі договорів купівлі-продажу, укладених з ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент", п.п. 1, 3 яких передбачено, що ТОВ «Олір Резорсіз» передало у власність ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" земельну ділянку загальною площею 0, 7047 гектарів, кадастровий номер :03:001:0348, місцезнаходження: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, за наступною ціною - 354 669 грн. та земельну ділянку загальною площею 1, 0501 гектарів, кадастровий номер :03:001:0349, місцезнаходження: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, за наступною ціною - 528 515, 33 грн.

Позивач вважає, що оскільки провадження у справі №916/1101/21 відкрито на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 28.05.2021р. відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства, при розгляді спору щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 18.03.2020р. мають бути застосовані норми ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, позивач вказує, що ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" здійснив продаж земельних ділянок за цінами, які є значно нижчими від ринкових цін станом на дату укладення спірних правочинів. Продаж земельних ділянок, що належали ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" відбувся за загальною вартістю 883 190, 84 грн., тоді як згідно звіту про оцінку ринкової вартості земельних ділянок станом на 18.03.2020р. така вартість складала 25 331 536 грн., що у 28 разів більше, ніж вартість їх реалізації. Позивач вказує, що вартість відчуження ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" земельних ділянок майже у тридцять разів менша від ціни придбання, що підтверджує відсутність будь-якого економічного обґрунтування договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 18.03.2020р.

Здійснення ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" продажу земельних ділянок ТОВ «Олір Резорсіз» за цінами, які є значно нижчими від ринкових, є підставою для визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 18.03.2020р. на підставі ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Позивач зазначає, що на підставі договорів купівлі-продажу від 18.03.2020р. ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" було продано єдині ліквідні активи. За результатами аналізу фінансово-господарського стану ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" встановлено наступне:

основні засоби у товариства станом на 31.12.2020р. відсутні; станом на 01.01.2020р. на балансі ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" обліковувались основні засоби залишковою вартістю на загальну суму 7660, 1 тис. грн. та станом на 31.12.2020р. - відсутні;

у 2020р. керівництвом товариства було прийнято нераціональне управлінське рішення щодо продажу земельних ділянок, що розташовані за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортнна, 48; відповідно до договорів купівлі-продажу вищевказані земельні ділянки були продані ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" 18.03.2020р.; загальна вартість проданих земельних ділянок склала 883 190, 84 грн. (32 642, 34 дол. США по курсу НБУ станом на дату продажу - 18.03.2020р.), при чому, вартість придбання вищевказаних ділянок в 2012р. складала 7 607 000 грн. (951 767, 28 дол. США по курсу НБУ станом на дату придбання - 21.06.2021р.);

коефіцієнт поточної (загальної) ліквідності свідчить про те, що товариство нездатне відповісти по своїх зобов`язаннях;

частка власних оборотних коштів в їх загальній сумі у відсотках має незадовільний результат та вказує про те, що товариство не має змоги проводити незалежну фінансову політику, тобто перебуває у стані критичної неспроможності.

Позивач зазначає, що внаслідок укладення договорів купівлі-продажу від 18.03.2020р. завдано збитки як боржнику, так і кредиторам, оскільки укладені в період наявності грошових зобов`язань перед кредиторами виключно з метою ухилення від виконання таких грошових зобов`язань. ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" було вчинено оспорювані договори купівлі-продажу земельних ділянок від 18.03.2020р. в період наявності грошових зобов`язань перед Компанії CFSIT Inc. у розмірі 5 250 004, 31 дол. США, що виникли на підставі договору відступлення права вимоги №АА3 від 05.02.2015р.

Стосовно підстав для витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння позивач, посилаючись на ст. 387, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, вказує, що земельні ділянки вибули із володіння ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" не з його волі на підставі недійсних правочинів, а відповідно мають бути витребувані із чужого незаконного володіння ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент".

Позивачем надано відповідь на відзиви від 20.04.2023р. (вх. №13197/23 від 21.04.2023р.) відповідачів, в якій вказано, що відсутність будь-якої господарської діяльності та стан надкритичної неплатоспроможності ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" протягом більш як трьох років до банкрутства, про яку начебто не знав покупець єдиного активу боржника, ТОВ «Олір Резорсіз»; не звернення ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" до суду із заявою про відкриття провадження справи про банкрутство, незважаючи на стан надкритичної неплатоспроможності; сталі правовідносини ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ «Олір Резорсіз» протягом того є часу щодо надання останнім боржнику коштів для розрахунку з податками, зборами та заробітною платою; відчуження майна за вартістю значно нижче ринкової; відчуження майна відразу після виникнення у ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" обов`язку погасити борг перед Компанією CFSIT Inc.; відчуження майна на користь ТОВ «Олір Резорсіз», не зважаючи на те, що вимоги Компанії CFSIT Inc є первинними, порушило баланс інтересів кредиторів такого боржника та завдало збитків Компанії CFSIT Inc.; подальший, невідкладний продаж майна після подання заяви про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ", з метою ускладнити його повернення боржнику посилаючись на добросовісність покупця та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Позивач зазначає, що вказані обставини свідчать, що спірні правовідносини мають всі необхідні ознаки фраудаторних, укладених з метою спричинення збитків Компанії CFSIT Inc., а тому мають бути визнані недійсними.

Ухвали Господарського суду Одеської області у справі про банкрутство були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому станом на дату набуття ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" права власності на спірні земельні ділянки, інформація про ініціювання справи про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" вже була загально відомою та відповідно цілком очевидно могла бути відома ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент", а тому останнє могло передбачити можливі та потенційні негативні наслідки для себе, пов`язані з оскарженням правочинів банкрута як за загальними нормами чинного законодавства, так і за спеціальними, передбаченими ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства. Позивач вважає, що за таких умов ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" не може бути визнано добросовісним набувачем майна, і спірні земельні ділянки можуть бути витребувані у останнього на підставі ст. 387 ЦК України. У спірних правовідносинах мало місце не добросовісне здійснення права власності, а використання ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" свого права з іншою метою, яка не захищається позитивним правом; дії ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" свідчать про спрямованість його волі не на досягнення розумної ділової мети, а на виведення активів з метою порушення прав кредиторів, що не може бути визнано волею власника на законне відчуження цього майна. Позивач вважає, що за таких обставин, спірні земельні ділянки можуть бути витребувані у ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" на підставі ст. 388 ЦК України, як такі, що вибули з володіння ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" не з його волі.

Позивачем надано пояснення, сформовані в системі «Електронний суд» 12.01.2024р. (вх. №1450/24 від 12.01.2024р.), в яких вказано, що висновок експерта від 20.11.2023 № 3519/23-21 за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи у господарській справі № 916/1101/21(916/707/23) є належним і обґрунтованим. Про занижену вартість спірних земельних ділянок також свідчить інформація з відкритих джерел, а саме згідно з постановою ВГСУ від 07.04.2016 у справі № 910/7356/15-г було встановлено: відповідно до п. 2.1. укладеного 27.06.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Стройбуд Іллічівськ» іпотечного договору, останній передав в іпотеку належну йому земельну ділянку, загальною площею 1,7548 га з цільовим призначенням - для розміщення олійножиркомбінату, розташовану за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, кадастровий номер - :03:001:0013; відповідно до п.п. 2.3.1., 2.3.2. іпотечного договору ринкова вартість предмета іпотеки згідно зі звітом про експертну оцінку інвестиційної вартості земельної ділянки від 25.06.2012 становить 154056650,00 грн станом на 25.05.2012, що дорівнює погодженій сторонами заставній вартості предмету іпотеки. Тобто, до поділу на спірні земельні ділянки Боржником було передано в іпотеку належну йому земельну ділянку, загальною площею 1,7548 га за вартістю 154056650,00 грн., що у перерахунку по курсу на той період узагалі становило 19281182,7 дол. США.

Відповідачем ТОВ «Олір Резорсіз» надано відзив на позовну заяву (вх. №8739/23 від 20.03.2023р.), в якому просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог.

Щодо заниження ринкової вартості земельних ділянок при укладенні оспорюваних правочинів відповідач вказує, що вартість предмета іпотеки за іпотечним договором від 27.06.2021р. та вартість придбання боржником земельної ділянки за договором купівлі-продажу №1877 від 21.06.2021р. визначені станом на 2012р., тобто за 8 років до укладення оспорюваних правочинів, у зв`язку з чим не відображають стан ринкових відносин та реальну ринкову вартість земельних ділянок, актуальну на 18.03.2020р. Тобто, вказані факти не є релевантними для встановлення заниження вартості земельних ділянок.

Звіт про оцінку вартості земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0348 та :03:001:0349, наданий позивачем для встановлення ринкової вартості майна станом на 18.03.2020р. не є допустимим доказом, оскільки його складено суб`єктами, що не мають необхідного для цього правового статусу. Перевірка, здійснена відповідачами, стосовно наявності кваліфікації судових експертів у оцінювачів, дозволила встановити відсутність таких осіб як ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у реєстрі судових експертів, а також відповідно - кваліфікації судових експертів у цих осіб.

Відповідач вказує, що відповідно до звіту про оцінку ринкової вартості, складеного експертами Національного наукового «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» ринкова вартість земельної ділянки за кадастровим номером :03:001:0348 - 353 529 грн. та за кадастровим номером :03:001:0349 - 526 807 грн., що загалом - 880 336 грн., тоді як за договорами, укладеними між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ «Олір Резорсіз» земельні ділянки були відчужені сукупно за ціною у 883 190, 84 грн.

Щодо існування заінтересованості ТОВ «Олір Резорсіз» стосовно ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" відповідач зазначає, що ТОВ «Олір Резорсіз» лише виконувало укладений 17.03.2017р. між ним та ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" договір №17/03/2017-ФП про надання поворотної фінансової допомоги та не мав інформації про критичність стану ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та те, що надана останньому допомога перевищувала власний капітал позичальника.

Стосовно мети, на досягнення якої були спрямовані договори між ТОВ «Олір Резорсіз» та ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент", відповідач зауважує, що ТОВ «Олір Резорсіз» вступило з останнім у договірні відносини, не знаючи про подання Компанією CFSIT Inc. заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ"; інших обставин, які б могли вказувати на спрямованість оспорюваних правочинів на ухилення виконання зобов`язань перед кредитором, позивачем наведено не було.

Відповідач вказує, що в цілому, ціна продажу майна відповідає ринковій ціні на майно на момент його продажу боржником. Позивачем використано нерелевантне законодавство для формування своїх правової позиції, оскільки позивачем використовувались положення Податкового кодексу України, що є неприпустимим в контексті характеру правовідносин між сторонами договорів купівлі-продажу №№211, 212 від 18.03.2020р.; зазначені відносини виникли поза сферою справляння податків і зборів.

Стосовно правочинів, які були укладені надалі ТОВ «Олір Резорсіз» відповідач зауважує, що ціна продажу відповідала ринковій вартості; мета продажу - отримання коштів для здійснення господарської діяльності покупцем та припинення відносин власності щодо майна, яке не використовується в діяльності власника та не задіяне у реалізації стратегії господарської діяльності компанії на майбутнє; інших обставин, крім часу укладення фактично для кваліфікації договорів фраудаторними не має; відсутні і фактичні обставини, які б вказували на порушення при їх вчиненні відповідачами загальних положень Цивільного кодексу України, в тому числі принципів добросовісності, розумності, справедливості та укладення фраудаторного правочину.

З фактичних обставин не вбачається, що сторони уклали договори без мети досягнення правових наслідків, що були обумовлені ними та є фіктивними. Вказані обов`язки, які складають зміст відносин купівлі-продажу та обумовлювались договорами, були повністю виконані, на що вказують виписки з рахунків та відомості з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень; правові наслідки, які обумовлювалися оспорюваними правочинами співпадають з тими, що фактично настали.

Відповідач ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" надав відзив на позовну заяву (вх. №8759/23 від 20.03.2023р.), в якому просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 18.03.2020р., відповідач, посилаючись на ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, зазначає, що встановлення лише факту вчинення правочину в цей період не є достатнім для кваліфікації цього договору як такого, що підпадає під дію вказаної статті та має бути скасований в судовому порядку. Застосування ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства базується на наявності в боржника мотиву завдання шкоди кредиторам та зменшення його активів, тоді як вказаний факт відсутній при вчиненні правочинів, що оспорюються позивачем.

ТОВ «Олір Резорсіз» виступало кредитором ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" щодо повернення сум наданої допомоги та правочин, який стосувався надання фінансової допомоги вчинено ще до виникнення заборгованості боржника перед Компанією CFSIT Inc. (06.06.2020р.). Оспорювані договори дозволили отримати від покупця за ним 883 190, 84 грн., частина з яких була повернута ТОВ «Олір Резорсіз» як погашення заборгованості, а частина залишилась на рахунках боржника.

Відповідач вказує, що вчинення оспорюваних правочинів мало свою господарську мету та були спрямовані не на шкоду правам та інтересам кредиторів, а на задоволення частини їх вимог. Висновок про вартість земельних ділянок, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Бюро Маркуса», не може вважатися допустимим доказом на підтвердження ринкової вартості майна, оскільки особа, яка його склала не внесена у реєстр атестованих судових експертів, а відтак не є уповноваженою на проведення такого типу досліджень.

Доводи позивача щодо визнання оспорюваних договорів такими, що порушують принципи добросовісності, розумності та є фіктивними не мають під собою належного правового обґрунтування та не враховують окремі фактичні обставини справи.

Договори купівлі-продажу від 18.03.2020р. не є такими, що мають ознаки фіктивних правочинів, оскільки обидві сторони цих договорів чітко усвідомлювали фактичні обставини їх вчинення та не вводили в оману третіх осіб, не приховували дійсні наміри щодо укладення договору, оскільки єдиним мотивом укладення оспорюваних правочинів було припинення права власності боржника в обмін на отримання коштів для погашення заборгованості перед ТОВ «Олір Резорсіз», що відповідає тим намірам, які мають керуватись сторони договору купівлі-продажу; правочини були повністю виконані, оскільки ТОВ «Олір Резорсіз» повністю перерахувало ціну на рахунок боржника, а боржником було передано у власність покупця земельні ділянки, про що свідчить факт державної реєстрації права власності за них за покупцем та наступне здійснення щодо нього правомочностей володіння, користування та розпорядження. Фінансовий аналіз ліквідатора не підтверджує факту, що договори є фіктивними.

Щодо витребування майна з чужого незаконного володіння відповідач зазначає, що ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" є добросовісним набувачем спірного майна, при цьому товариство не пов`язано ні з боржником, ні з продавцем даного майна, будь-яких обтяжень щодо майна на дату продажу не було, а про існування вимог Компанії CFSIT Inc. добросовісний набувач не міг знати, так як не реєстр нерухомого майна, ні єдиний державний реєстр судових рішень не мали інформації, що спірне майно було якось обтяжене, боржник мав заборгованість перед кредитором, чи будь-яку іншу інформацію, яка могла ставити під сумнів добросовісність набувача майна, та зокрема, надавала б підстави для витребуванні майна.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Компанія CFSIT Inc. надала пояснення від 15.03.2023р. (вх. №9195/23 від 22.03.2023р.), в яких з посиланням на ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.07.2022р. по справі №917/373/18(917/1878/20), вказує, що спірні правочини були укладені в межах трирічного строку, визначеного ст. 42 Кодексу. Укладення спірних договорів купівлі-продажу відразу після настання строку виконання зобов`язань перед Компанією CFSIT Inc. свідчить про свідомі дії боржника направлені на ухилення від виконання своїх зобов`язань перед кредитором та порушення його прав та інтересів. Боржник уклав оспорювані договори купівлі-продажу земельних ділянок від 18.03.2020р. в період настання грошових зобов`язань перед третьою особою на стороні позивача у розмірі 5 250 004, 31 дол. США, що виникли на підставі договору про відступлення права вимоги №АА3 від 05.02.2015р. ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" за спірними правочинами відчужило єдині ліквідні активи, внаслідок чого боржник позбавлений можливості виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що встановлено в межах справи про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ".

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Компанія CFSIT Inc. надала пояснення від 24.04.2023р. (вх. №13430/23 від 25.04.2023р.) щодо відзивів на позов, в яких просить задовольнити позов. Посилаючись на ст. 387 ЦК України, правові висновки Верховного Суду, вказує, зо звернення ліквідатора із заявою в порядку ст. 388 ЦК України є ефективним способом захисту порушених прав боржника, відповідає повноваженням ліквідатора та не суперечить меті Закону про банкрутство.

Факт придбання ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" активу, що є предметом цього спору, за вартістю 951 767, 28 дол. США, свідчить, що подальший його продаж за вартістю 32 642, 34 дол. США є очевидним відчуженням майна за цінами, нижчими від ринкових і внаслідок чого у боржника стало недостатньо майна для задоволення вимог Компанії CFSIT Inc. У разі наявності у ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" заборгованості не лише перед Компанією CFSIT Inc., а й перед ТОВ «Олір Резорсіз», ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" мало звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство з метою уникнення погашення заборгованості одного кредитора без погашення грошових вимог інших кредиторів.

Висновок експерта, наданий ТОВ «Олір Резорсіз», є неналежним доказом, оскільки при формуванні такого висновку було використано інформацію щодо земельних ділянок, які розташовані далеко від моря з використанням під садівництво, тоді як земельні ділянки, відчужені на підставі оспорюваних договорів від 18.03.2020р. розташовані біля моря із використанням під землі промисловості; експерт дійшов висновку про можливість взяти для порівняння об`єкти не тільки не подібні до об`єкта оцінки, а й навпаки повністю відмінні; у висновку не зазначено джерела з яких отримано інформацію про вартість земельних ділянок в населених пунктах Одеської області, які взяті для порівняння.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Компанія CFSIT Inc. надала додаткові пояснення, сформовані в системі «Електронний суд» 12.01.2024р. (вх. №1447/24 від 12.01.2024р.), щодо висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи, в яких просить задовольнити позов. Компанія CFSIT Inc. погоджується із висновком експерта від 20.11.2023 № 3519/23-21 за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи у господарській справі № 916/1101/21(916/707/23) та вважає його належним і обґрунтованим. Вказує, що з виписки по банківському рахунку ТОВ «Стройбуд Іллічівськ», який відкритий у ПАТ «Банк Восток» вбачається, що протягом 2018-2020рр. боржник отримував від ТОВ «Олір Резорсіз» поворотну фінансову допомогу. Враховуючи від`ємне значення власного капіталу ТОВ «Стройбуд Іллічівськ», сума фінансової допомоги наданої ТОВ «Олір Резорсіз» в кожен з цих років значно перевищує критерій встановлений ст. 14.1.159. Податкового кодексу України та свідчить про пов`язаність ТОВ «Стройбуд Іллічівськ» та ТОВ «Олір Резорсіз». Крім того, аналіз вказаної виписки свідчить, що вся «господарська діяльність» ТОВ «Стройбуд Іллічівськ» зводилась до отримання від ТОВ «Олір Резорсіз» фінансової допомоги, яка направлялась на розрахунки з податками, зборами та заробітною платою; будь-які інші фінансові операції, які б свідчили про здійснення ТОВ «Стройбуд Іллічівськ» господарської діяльності відсутні. За таких обставин, ТОВ «Олір Резорсіз» є пов`язаною та заінтересованою особою стосовно ТОВ «Стройбуд Іллічівськ», в розумінні статті 1 КУзПБ, оскільки є обґрунтовані підстави вважати їх такими, адже по суті ТОВ «Олір Резорсіз» фінансував можливість існування ТОВ «Стройбуд Іллічівськ».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.02.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/707/23; ухвалено розглядати справу №916/707/23 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження в межах справи про банкрутство №916/1101/21.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.04.2023р. заяву позивача ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гонти О.А. про забезпечення позову задоволено частково; заборонено ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент" та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни в Державний земельний кадастр (Держгеокадастр) в тому числі щодо створення нових номерів (поділ) на земельні ділянки, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 1, 0501 га, кадастровий номер: :03:001:0349, місце розташування: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48; земельної ділянки площею 0, 7047 га, кадастровий номер: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48; заборонено ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент" вчиняти дії щодо зміни цільового призначення, поділу чи об`єднання, передачу у власність або в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, продажу на земельних торгах (аукціоні) щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 1, 0501 га, кадастровий номер: :03:001:0349, місце розташування: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48; земельної ділянки площею 0, 7047 га, кадастровий номер: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.04.2023р. по справі №916/1101/21 (916/707/23) призначено проведення судово оціночно-земельної експертизи, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; ухвалено надіслати справу №916/1101/21 (916/707/23) до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення оціночно-земельної експертизи; зупинено провадження у справі №916/1101/21 (916/707/23).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.07.2023р. поновлено провадження у справі №916/1101/21 (916/707/23); продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів з ініціативи суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2023р. клопотання судового експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - задоволено; надано судовому експерту Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: витяги з Державного земельного кадастру на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0348 та :03:001:0349; поземельні книги на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0348 та :03:001:0349; обмінні файли на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0348 та :03:001:0349 в електронному вигляді на оптичному диску; надіслано справу №916/1101/21 (916/707/23) до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення оціночно-земельної експертизи; зупинено провадження у справі №916/1101/21 (916/707/23).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2023р. поновлено провадження у справі №916/1101/21 (916/707/23).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.01.2024р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1101/21 (916/707/23); призначено справу №916/1101/21 (916/707/23) до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2024р. повернуто на стадію підготовчого провадження у справі №916/1101/21 (916/707/23); призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.03.2024р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1101/21 (916/707/23); призначено справу №916/1101/21 (916/707/23) до судового розгляду по суті в засіданні суду.

Відповідач ТОВ «Олір Резорсіз» звернувся із клопотанням, сформованим в системі «Електронний суд» 12.02.2024р. (вх. №5590/24 від 12.02.2024р.), про призначення повторної судової оціночно-земельну експертизи та доручення її проведення Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення експерта поставити наступні запитання: 1) яка ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0, 7047 гектарів, в тому числі по угіддях: землі промисловості 0, 7047 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, станом на 18.03.2020р.? 2) яка ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 1, 0501 гектарів, в тому числі по угіддях: землі під будівлями та спорудами промислових підприємств 1, 0501 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0349, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, станом на 18.03.2020р.?; зупинення провадження у справі № 916/1101/21 (№ 916/707/23) на час проведення повторної судової експертизи.

Відповідач вказує, що матеріали справи містять два висновки експерта, а саме висновок експерта №132 за результатами судової оціночно-земельної експертизи від 31.01.2022р., виготовлений на замовлення ТОВ «Олір Резорсіз» та висновок висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи, які суттєво відрізняються за висновками, до яких дійшли судові експерти у процесі експертного дослідження з приводу поставлених питань. Наявність двох різних за змістом висновків судових експертів щодо ринкової вартості спірних земельних ділянок не дає можливості однозначно та повно встановити важливі обставини у справі та вирішити справу № 916/1101/21 (№ 916/707/23). Вважає, що наявна необхідність для призначення повторної експертизи щодо ринкової вартості спірних земельних ділянок.

У судовому засіданні 12.02.2024р. судом оголошено ухвалу (протокольно) у відповідності до ч. 4 ст. 233 ГПК України про відмову у задоволенні клопотання відповідача ТОВ «Олір Резорсіз» про призначення повторної судово оціночно-земельної експертизи враховуючи наступне.

У судовому засіданні 12.02.2024р. позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача усно заперечували стосовно клопотання відповідача, просили відмовити у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення.

Ч. 2 ст. 99 ГПК України передбачено, що у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Згідно ч. 2 ст. 107 ГПК України за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Повторною визнається судова експертиза, при проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об`єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судовій експертизі. Нові об`єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

Призначення повторної експертизи є правом, а не обов`язком суду, яке (право) він реалізує в межах власних повноважень, з урахуванням обставин справи і зібраних у ній доказів.

Відповідачем не доведено, що висновок експерта експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи у господарській справі №916/1101/21(916/707/23) є невірним, неповним чи недостовірним. Висновок проведеної у справі експертизи складений на підставі фактичних даних, отриманих в процесі проведення експертизи, жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість висновку експертизи, або його суперечності з іншими матеріалами справи, як цього вимагають положення ст. 107 ГПК України, судами не встановлено.

Приймаючи до уваги те, що призначення судової експертизи є правом суду, а не його обов`язком, і повторна експертиза може бути призначена у разі наведення у клопотанні достатніх та обґрунтованих на те підстав, тоді як таких підстав відповідачем зазначено не було, судом було відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про призначення повторної судово оціночно-земельної експертизи.

Розглянув матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив:

18.03.2020р. між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ «Олір Резорсіз» був укладений договір купівлі-продажу, п. 1 якого передбачено, що за цим договором продавець зобов`язується передати у власність (продати), а покупець прийняти у власність (купити) та сплатити обумовлену за цим договором суму, земельну ділянку загальною площею 1, 05601 гектарів, в тому числі по угіддях: землі під будівлями та спорудами промислових підприємств - 1, 0501 га; місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48; кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0349. Земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. 18.03.2020р. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.12.2016р. Ігнатовим Д.В., державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Одеської області, номер запису про право власності: 12446805, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08. Земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі Відділом Держгеокадастру у м. Іллічівську Одеської області 09.11.2015р.

Згідно п. 3 вказаного договору продаж земельної ділянки за домовленістю сторін проводиться за ціною - 528 515, 33 грн., які покупець повинен перерахувати продавцю протягом п`яти робочих днів з дати посвідчення цього договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця.

18.03.2020р. між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ «Олір Резорсіз» був укладений договір купівлі-продажу, п. 1 якого передбачено, що за цим договором продавець зобов`язується передати у власність (продати), а покупець прийняти у власність (купити) та сплатити обумовлену за цим договором суму, земельну ділянку загальною площею 0, 7047 гектарів, в тому числі по угіддях: землі промисловості - 0, 7047 га; місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48; кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0348. Земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. 18.03.2020р. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.12.2016р. Ігнатовим Д.В., державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Одеської області, номер запису про право власності: 12446329, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08. Земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі Відділом Держгеокадастру у м. Іллічівську Одеської області 09.11.2015р.

Згідно п. 3 вказаного договору продаж земельної ділянки за домовленістю сторін проводиться за ціною - 354 675, 51 грн., які покупець повинен перерахувати продавцю протягом п`яти робочих днів з дати посвідчення цього договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця.

19.05.2021р. між ТОВ «Олір Резорсіз» та ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, п. 1 якого передбачено, що за цим договором продавець зобов`язується передати у власність (продати), а покупець прийняти у власність (купити) та сплатити обумовлену за цим договором суму, земельну ділянку: місце розташування: Одеська обл., м. Чорноморськ (колишня назва місто Іллічівськ), вул. Транспортна, 48% площа 1, 0501 га; кадастровий номер: :03:001:0349.

Згідно п. 3 вказаного договору продаж земельної ділянки за домовленістю сторін проводиться за ціною 528 506 грн., які покупець повинен перерахувати продавцю протягом п`яти робочих днів з дати посвідчення цього договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця.

19.05.2021р. між ТОВ «Олір Резорсіз» та ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, п. 1 якого передбачено, що за цим договором продавець зобов`язується передати у власність (продати), а покупець прийняти у власність (купити) та сплатити обумовлену за цим договором суму, земельну ділянку: місце розташування: Одеська обл., м. Чорноморськ (колишня назва місто Іллічівськ), вул. Транспортна, 48% площа 0, 7047 га; кадастровий номер: :03:001:0348.

Згідно п. 3 вказаного договору продаж земельної ділянки за домовленістю сторін проводиться за ціною 354 669 грн., які покупець повинен перерахувати продавцю протягом п`яти робочих днів з дати посвідчення цього договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №323228241 від 17.02.2023р. власником земельної ділянки за кадастровим номером :03:001:0348, площею 0, 7047 га, адреса: Одеська обл., м. Іллічівськ (м. Чорноморськ), вул. Транспортна, 48, є ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.2021р.; попереднім власником земельної ділянки було ТОВ «Олір Резорсіз» на підставі договору купівлі-продажу 18.03.2020р., речове право власника ТОВ «Олір Резорсіз» припинено 19.05.2021р.; до ТОВ «Олір Резорсіз» власником земельної ділянки було ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 49454787, видане 09.12.2015р. Одеським управлінням юстиції; речове право власника ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" припинено 18.03.2020р.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №323229184 від 17.02.2023р. власником земельної ділянки за кадастровим номером :03:001:0349, площею 1, 0501 га, адреса: Одеська обл., м. Іллічівськ (м. Чорноморськ), вул. Транспортна, 48, є ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.2021р.; попереднім власником земельної ділянки було ТОВ «Олір Резорсіз» на підставі договору купівлі-продажу 18.03.2020р., речове право власника ТОВ «Олір Резорсіз» припинено 19.05.2021р.; до ТОВ «Олір Резорсіз» власником земельної ділянки було ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 49457256, видане 09.12.2015р. Одеським управлінням юстиції; речове право власника ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" припинено 18.03.2020р.

Позивачем надано звіт про оцінку ринкової вартості земельної ділянки загальною площею 1, 0501 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0349, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48 станом на 18.03.2020р. та земельної ділянки загальною площею 0, 7047 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48 станом на 18.03.2020р., підготовлений ПП "Бюро Маркуса", ФОП Воронін В.О., за яким їх ринкова вартість становить 25 331 536 грн.

Відповідачем ТОВ "Олір Резорсіс" надано висновок експерта №132 від 31.01.2022р. за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи, підготовленої Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса" щодо оцінки цих же земельних ділянок, відповідно до якого їх вартість складає 880 336 грн.

Від Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист від 20.11.2023р. №3519/23-21 (вх. №44704/23 від 12.12.2023р.), до якого у тому числі додано висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи у господарській справі №916/1101/21(916/707/23), згідно якого ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0, 7047 гектарів, в тому числі по угіддях: землі промисловості 0, 7074 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, станом на 18.03.2020р. склала 10 568 714 грн.; ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 1, 0501 гектарів, в тому числі по угіддях: землі під будівлями та спорудами промислових підприємств 1, 0501 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0349, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, станом на 18.03.2020р. склала 15 748 835 грн.

Згідно висновку про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України експерт попереджений.

Позивачем надано звіт про аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства ТОВ "Стройбуд Іллічвськ", проведений ТОВ "Прімум Верітас", згідно якого зроблені наступні висновки:

- основні засоби у товариства станом на 31.12.2020р. відсутні, коефіцієнт поточної (загальної) ліквідності свідчить про те, що товариство нездатне відповісти по своїх зобов`язаннях; частка власних оборотних коштів в їх загальній сумі у відсотках має незадовільний результат та вказує про те, що товариство не має змоги проводити незалежну фінансову політику, тобто перебуває у стані критичної неспроможності; коефіцієнт фінансової автономії на звітну дату становить значно менше граничного значення, що свідчить про значну залежність товариства від позикового капіталу; фінансовий стан товариства є незадовільним, оскільки більшість економічних показників та коефіцієнт, що характеризують ліквідність та фінансову стійкість товариства, нижче нормативних значень; за результатами аналізу встановлено, що товариство є фінансово нестійким та не має змоги проводити незалежну фінансову політику, тобто перебуває в стані надкритичної неплатоспроможності;

- в 2020р. керівництвом товариства було прийнято нераціональне управлінське рішення щодо продажу земельних ділянок, що розташовані за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортнна, 48; відповідно до договорів купівлі-продажу вищевказані земельні ділянки були продані ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" 18.03.2020р.; загальна вартість проданих земельних ділянок склала 883 190, 84 грн. (32 642, 34 дол. США по курсу НБУ станом на дату продажу - 18.03.2020р.), при чому, вартість придбання вищевказаних ділянок в 2012р. складала 7 607 000 грн. (951 767, 28 дол. США по курсу НБУ станом на дату придбання - 21.06.2021р.), тобто, враховуючи дані системи показників оцінки фінансового стану ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та дії керівництва, можна зробити висновок про наявність економічних ознак дій з доведення до банкрутства.

Ухвалою підготовчого засідання суду від 28.05.2021р. відкрито провадження у справі №916/1101/21 про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ", визнано вимоги Компанії CFSIT Inc. до ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" в сумі 5 250 004, 31 дол. США, що складає 147 302 520, 93 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника ТОВ "Стройбуд Іллічівськ".

Ухвалою попереднього засідання від 12.01.2022р. визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів, до складу якого включено одного кредитора Компанії CFSIT Inc. із сумою вимог 147 379 220, 93 грн.

Постановою Господарського суду Одеської області від 11.02.2022р. визнано банкрутом ТОВ "Стройбуд Іллічівськ"; відкрито відносно ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 11.02.2023р.; ліквідатором ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" призначено арбітражного керуючого Гонту О.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. введено у дію Кодекс України з процедур банкрутства, згідно ч.2 Прикінцевих і Перехідних Положень якого, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом втратив чинність з цього моменту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (висновки сформовано у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, від 19.11.2019 у справі №918/204/18).

Розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного. До таких засобів віднесено інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності.

Ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Отже, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

На відміну від вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, законодавство про банкрутство (ст. 42 КУзПБ) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб, які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Насамперед, це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі № 21/89б/2011(913/45/20), від 16.11.2022 у справі №44/38-б(910/16410/20), від 21.03.2023 у справі № 910/18376/20 (918/445/22).

Отже, кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий, перш за все, є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника (правова позиція Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19)).

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для створення преференції у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог кредиторів, а також з метою незаконного виведення майна боржника поза межами легальної судової процедури. Боржник у даному випадку діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно інших кредиторів, вимоги яких існували на дату його укладення, а також по відношенню до тих чиї вимогли виникли одразу після вчинення оскарженого правочину, що призвело до подальшого нездійснення господарської діяльності. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Аналіз норм статті 42 КУзПБ дає підстави для висновку, що приписами цієї норми чітко визначено, що названа стаття підлягає застосуванню до правочинів, вчинених боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, а відтак норма статті 42 КУзПБ, щодо відрахування трирічного строку, розширеному тлумаченню не підлягає.

Правочин, вчинений боржником у період виникнення у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину як такого, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. Такі висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі №04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).

"Недійсність" за статтею 42 КУзПБ перш за все пов`язується з оцінкою дій боржника, виконання яких мало негативні наслідки для боржника у вигляді зменшення його майнових активів та неплатоспроможності, а наслідком правового регулювання за цією статтею є повернення у ліквідаційну масу майна боржника та унеможливлення боржником, зловживаючи своїми правами, вчинення дій на шкоду кредиторам.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, яка передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18).

У період протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Дії боржника, зокрема, але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредиторами, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Ч. 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч.1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 цього Кодексу.

Ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відтак, положення статті 42 КУзПБ розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №920/10/21 (920/868/21)).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Ч. 3 ст. 13 ЦК України передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Тому будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Слід звернути увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: - момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); - щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

Слід зауважити, що цивільні й господарські відносини, у межах яких передбачається виконання обов`язку боржника в майбутньому без забезпечення такого боргу, ґрунтуються в основному на довірі учасників відносин до свого контрагента, а також на впевненості в можливості захистити свої майнові права в спосіб, передбачений законом, зокрема, через суд.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ст. 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Судом встановлено наступне.

У власності ТОВ "Стройбуд Іллічвськ" перебувало нерухоме майно: земельні ділянки загальною площею 1, 0501 гектарів, кадастровий номер ділянки: :03:001:0349, та загальною площею 0, 7047 гектарів, кадастровий номер ділянки: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48 на підставі свідоцтв про право власності.

Вказане право власності ТОВ "Стройбуд Іллічвськ" припинено 18.03.2020р. у зв`язку з укладенням договорів купівлі-продажу з ТОВ «Олір Резорсіз» та право власності останнього припинено 19.05.2021р. у зв`язку з укладенням договорів купівлі-продажу з ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент".

Таким чином, на даний час право власності на вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровано за ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент", про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Ухвалою підготовчого засідання суду від 28.05.2021р. відкрито провадження у справі №916/1101/21 про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ", визнано вимоги Компанії CFSIT Inc. до ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" в сумі 5 250 004, 31 дол. США, що складає 147 302 520, 93 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника ТОВ "Стройбуд Іллічівськ".

Ухвалою попереднього засідання від 12.01.2022р. визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів, до складу якого включено одного кредитора Компанії CFSIT Inc. із сумою вимог 147 379 220, 93 грн.

Постановою Господарського суду Одеської області від 11.02.2022р. визнано банкрутом ТОВ "Стройбуд Іллічівськ"; відкрито відносно ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 11.02.2023р.; ліквідатором ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" призначено арбітражного керуючого Гонту О.А.

Таким чином, спірні договори купівлі-продажу земельних ділянок від 18.03.2020р. були укладені за рік та два місяці до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" (до 28.05.2021р.), тобто у підозрілий період та на дату укладення яких ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" мало кредиторську заборгованість.

Згідно п. 3 договору продаж земельної ділянки за домовленістю сторін проводиться за ціною - 528 515, 33 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 1, 0501 гектарів, в тому числі по угіддях: землі під будівлями та спорудами промислових підприємств 1, 0501 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0349, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, станом на 18.03.2020р. склала 15 748 835 грн.

Згідно договору продаж земельної ділянки за домовленістю сторін проводиться за ціною - 354 675, 51 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0, 7047 гектарів, в тому числі по угіддях: землі промисловості 0, 7074 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, станом на 18.03.2020р. склала 10 568 714 грн.

Отже, надані докази у сукупності свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" щодо адекватності ціни майна, за яку був вчинений його продаж у березня 2020р.

Боржник, будучи обізнаним про наявність заборгованості підприємства перед кредиторами, вчинив правочини з продажу майна підприємства за сумнівно низькою ціною.

Поряд із наведеним суд вважає, що договори купівлі-продажу земельних ділянок були вчинені з метою зменшення активів боржника без будь-якої розумної ділової мети та економічного обґрунтування на невигідних для нього умовах.

Оскільки оспорюваний правочин вчинений у березні 2020р. (тобто в межах трирічного строку, що передувало відкриттю провадження у справі про банкрутство (28.05.2021р.), це відповідно до приписів ст. 42 КУзПБ ставить під сумнів справедливе задоволення вимог кредитора у справі про банкрутство ТОВ "Стройбуд Іллічівськ".

Суд зазначає, що висновок експерта є належним та допустимим доказом, оскільки його отримано за результатами експертного дослідження, призначеного ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.04.2023р., та проведено кваліфікованим судовим експертом з правом проведення судово оціночно-земельної експертизи у порядку визначеному законодавством.

При цьому, суд зазначає, що відповідач ТОВ «Олір Резорсіз» ознайомився із матеріалами справи, у тому числі з висновком експерта, однак пояснень стосовно нього не надав; доводів стосовно необґрунтованості чи суперечливості такого висновку та спростування викладених в ньому обставин не навів.

Відповідач ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" пояснень стосовно висновку експерта не надав; доводів стосовно необґрунтованості чи суперечливості такого висновку та спростування викладених в ньому обставин не навів.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, суд відзначає, що в даному випадку за визначеними в своїй сукупності критеріями наявні ознаки фраудаторності оспорюваного договору, що підтверджується наступним: по-перше, оспорювані правочини укладені у "підозрілий період" - в межах 3 років до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Стройбуд Іллічівськ»; по-друге, на момент вчинення оспорюваних договорів, у ТОВ «Стройбуд Іллічівськ» існували грошові зобов`язання, зокрема, перед Компанією CFSIT Inc.; по-третє, оспорювані правочини порушили права кредитора; по-четверте, ТОВ «Стройбуд Іллічівськ» здійснило відчуження майна за цінами нижчими від ринкових.

Правова природа такого способу захисту цивільного права як витребування майна з чужого незаконного володіння - віндикація, полягає у тому, що він застосовується лише в разі визнання договору недійсним чи нікчемності договору, як підстави позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, тобто не стороні недійсного правочину.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі N 6-140цс14, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України. Велика Палата Верховного Суду погодилася з цим висновком Верховного Суду України. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 Цивільного кодексу України, є неефективними. Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Із вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як статті 387 так і статті 388 ЦК України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем.

Отже, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, у тому числі виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, формує ліквідаційну масу, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, продає майно банкрута тощо. Усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси (ч. 1 ст. 62 КУзПБ), а кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 64 КУзПБ).

Тобто, за змістом наведених норм КУзПБ, хоча основною метою ліквідаційної процедури є задоволення визнаних судом вимог кредиторів, однак з вимогами до третіх осіб щодо стягнення грошових коштів, які включаються до складу ліквідаційної маси банкрута, звертається саме ліквідатор боржника, що діє від імені банкрута як особа, наділена особливим публічно-правовим статусом на управління боржником у процедурі банкрутства.

За змістом ч. 5 ст. 12 ЦК добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи.

Під неправомірним заволодінням потрібно розуміти заволодіння особою чужим майном усупереч волі його власника. Умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майном, є наявність відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі (такі висновки наведено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 у справі № 752/5281/20).

Матеріалами та обставинами справи підтверджується вибуття з володіння боржника земельних ділянок поза його волею та на незаконних підставах, оскільки до вибуття майна призвели правочини, які судом визнані недійсними та ці правочини в силу ст. 216 ЦК України не створюють правових наслідків з дня їх вчинення, в тому і числі й переходу права власності.

Враховуючи викладене, та те, що договори купівлі-продажу від 18.03.2020р., укладені між ТОВ «Стройбуд Іллічівськ» та ТОВ «Олір Резорсіз» визнані судом недійсними, у зв`язку з чим нерухоме майно, яке перейшло за цими договорами до ТОВ «Олір Резорсіз», який згодом відчужив майно на користь ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент", який перебуває у його власності і підлягає витребуванню на користь законного власника - ТОВ «Стройбуд Іллічівськ».

Доводи відповідачів не спростовують вищевикладених висновків та встановлених судом вище обставин.

Судові витрати

Ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати покладається на відповідачів пропорційно.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройбуд Іллічівськ" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гонти Оксани Анатоліївни до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Резорсіз", Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Компанії CFSIT Inc., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та витребування майна.

2.Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 1, 0501 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0349, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, укладеного 18.03.2020р. між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ "Олір Резорсіз", посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. та зареєстрований в реєстрі за №211.

3.Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0, 7047 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48, укладеного 18.03.2020р. між ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" та ТОВ "Олір Резорсіз", посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. та зареєстрований в реєстрі за №212.

4.Витребувати з чужого незаконного володіння у ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент", яке діє від власного імені та за рахунок Закритого недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду "Адвенсіс" на користь ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" : земельну ділянку, загальною площею 1, 0501 гектарів, кадастровий номер ділянки: :03:001:0349, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48; земельну ділянку, загальною площею 0, 7047 гектарів, кадастровий номер ділянки: :03:001:0348, місце розташування: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 48.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Резорсіз" (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 45) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройбуд Іллічівськ" 9307 (дев`ять тисяч триста сім), 93 грн. судового збору та витрати, пов`язані за проведення експертизи в сумі 8961 (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят одна), 75 грн.

6.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КУА "Скай Кепітал Менеджмент" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 18) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройбуд Іллічівськ" 9307 (дев`ять тисяч триста сім), 93 грн. судового збору та витрати, пов`язані за проведення експертизи в сумі 8961 (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят одна), 75 грн.

7.Заходи забезпечення позову, вжиті у відповідності до ухвали Господарського суду Одеської області від 05.04.2023р., продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у порядку ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 01 квітня 2024р.

Копію рішення надіслати на електронну адресу: Компанії CFSIT Inc. (ІНФОРМАЦІЯ_3; ІНФОРМАЦІЯ_4), ТОВ "Стройбуд Іллічівськ" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гонті О.А. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), представника ТОВ "Олір Резорсіз" Грошевій К.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ТОВ "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент" ().

Суддя Л.І. Грабован