ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Справа № 915/1687/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савки К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія «МКФ» (54006, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 25/1; ідентифікаційний код 37104825)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ідентифікаційний код 33133003)

про: стягнення 3 219 526,77 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бессчастна А.В., адвокат за ордером,

від відповідача: Кришнева В.М., адвокат за ордером,

Суть спору:

01.11.2023 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія МКФ» адвоката Бессчасної АВ. до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява б/н від 31.10.2023 (вх. № 14464/23) (з додатками), в якій заявник просить суд:

1. Відкрити провадження по справі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована Компанія «МКФ» основний борг за Договором підряду №НГЗ-Д-21-377/8310С311 від 02.09.2021р. в сумі 3 219 526,77 грн.

3. Стягнути з «Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована Компанія «МКФ» судові витрати, сплачені за розгляд справи.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору підряду № НГЗ-Д-21-377/8310С311 від 02.09.2021 з додатками та додатковими угодами до нього; картки рахунку з даними бухгалтерського обліку; Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за березень 2022 р., за березень 2022 р., за березень 2022 р.), Актів приймання виконаних будівельних робіт (за лютий 2022 р., за березень 2022 р., за березень 2022 р.); податкових накладних № 2 від 01.03.2022, № 3 від 14.03.2023, № 5 від 14.03.2022, з квитанцією про реєстрацію останньої в Єдиному реєстрі податкових накладних; листів Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія МКФ»№ 42 від 20.03.2022, № 50 від 24.03.2022, № 57 від 07.06.2022, № 62 від 21.06.2022, № 70 від 08.07.2022, претензія № 07 від 25.01.2023; листів Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» № МГЗ-Вих-01-22-404 від 31.05.2022, № МГЗ-Вих-01-22-441 від 17.06.2022, № МГЗ-Вих-01-22-507 від 14.07.2022; застосування норм статей 526, 530, 610, 611, 625, 837 Цивільного кодексу України; та мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою суду від 15.11.2023, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1687/23 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12 грудня 2023 року об 11:40; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

28.11.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 28.11.2023 (вх. № 15718/23), в якому товариство визнає, що грошове зобов`язання з оплати виконаних робіт в повному обсязі ним не виконано, проте просить суд врахувати обставини, які унеможливлюють його виконання та які не залежать від волі відповідача. Відповідач зазначає, що за результатом виконання робіт за Договором в лютому-березні 2022 року сторони підписали Акти приймання виконаних робіт на загальну суму 3 994 826,81 грн., в тому числі: Акт від 01.03.2022 на суму 1 699 641,60 грн; Акт від 14.03.2022 на суму 2 176 858,61 грн; Акт від 14.03.2022 на суму 118 326,60 грн. Отже, на переконання товариства, роботи згідно з зазначеними Актами приймання виконаних робіт виконані, проте рахунки для оплати їх вартості відповідно до п. 4.6.1 та п. 4.11 Договору від ТОВ «МКФ» на адресу ТОВ «МГЗ» не надходили. Таким чином, Підрядник не виконав дій, встановлених умовами Договору, зокрема, не надав рахунки, необхідні для виконання Замовником своїх зобов`язань щодо повної оплати виконаних за Договором робіт.

З урахуванням наведеного, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, з урахуванням винятковості ситуації для відповідача, викликаної обставинами непереборної сили, відсутності вини відповідача, ТОВ «МГЗ» просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована Компанія «МКФ» у стягненні 3 219 526,77 грн. боргу.

04.12.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 02.12.2023 (вх. № 15908/23), в якому товариство заперечує проти аргументів відповідача, викладених у відзиві, та наполягає на задоволенні позову в повному обсязі.

06.12.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 06.12.2023 (вх. № 16059/23), в яких товариство просить суд відмовити в позові.

Підготовче засідання в даній справі, яке було призначено на 12 грудня 2023 року об 11:40, не відбулося оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання, у зв`язку із повідомленням про замінування будівлі, в якій розташований Господарський суд Миколаївської області, роботу суду було зупинено, про що свідчить Акт Господарського суду Миколаївської області про тимчасову неможливість відправлення правосуддя.

Ухвалою суду від 13.12.2023 підготовче засідання у справі № 915/1687/23 було призначено на 16 січня 2024 року об 11:00.

Підготовче засідання у даній справі, яке було призначено на 16 січня 2024 року об 11:00, не відбулося оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання по даній справі, зокрема, у період з 10:37 до 11:56 у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою суду від 16.01.2024 було продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 915/1687/23 на 30 днів; призначено підготовче засідання на 31 січня 2024 року о 10:40.

У засіданні, проведеному 31.01.2024 за участю представників обох сторін, судом було закрито підготовче провадження у справі № 915/1687/23 та призначено її до судового розгляду по суті на 28 лютого 2024 року об 11:00.

У судовому засіданні 28.02.2024, проведеному за участю представників позивача та відповідача, судом було розпочато розгляд справи № 915/1035/20 по суті, заслухано вступні слова учасників справи, з`ясовано обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та розпочато дослідження в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, доказів, якими вони обґрунтовуються.

За результатами проведеного засідання судом було оголошено перерву до 27 березня 2024 року о 10:00.

22.03.2024 до суду від позивача надійшла заява № 03/22-1 від 22.03.2024 про надання суду для огляду оригіналів актів приймання виконаних будівельних робіт, копії яких додано до позовної заяви, а також уточненого розрахунку заборгованості.

27.03.2024 в засіданні, за участю представників обох учасників справи, суд завершив дослідження доказів, заслухав заключні слова сторін та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 27.03.2024 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши в судових засіданнях представників учасників справи, суд

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована Компанія «МКФ», як підрядником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», як замовником, був укладений Договір підряду № НГЗ-Д-21-377/8310С311 (далі Договір), відповідно до предмету якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати роботи (код державного класифікатора продукції і послуг 43.29.1 Роботи будівельно-монтажні, інші) по Об`єкту, в обсязі, визначеному «Переліком локальних кошторисів» (Додаток № 7). (п. 2.1). Підрядник зобов`язався в обумовлені цим Договором строки виконати будівельно-монтажні роботи, а замовник прийняти результат виконаних підрядником робіт і оплатити їх на умовах Договору (п. 2.2).

За умовами наведеного Договору:

- строки виконання робіт визначаються датою їх початку та закінчення. Дата початку робіт 07.09.2021р. Дата закінчення робіт 31.05.2022р. (п. 3.1, в редакції Додаткової угоди № 2 від 23.02.2022);

- вартість робіт визначається договірною ціною (додаток № 2) на підставі переліку локальних кошторисів (додаток № 7) і складає 28 016 684,70 грн., у тому числі ПДВ - 20% - 4 669 447,45 грн (п. 4.1);

- оплату виконаних робіт замовник зобов`язаний здійснювати шляхом перерахування грошових коштів на рахунок підрядника в такому порядку: - 80% суми, яка підлягає оплаті - протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання сторонами акта приймання виконаних робіт і надання підрядником документів, вказаних в пп. 5.2 і 4.15 цього Договору. Оплата здійснюється на підставі рахунку на оплату, акта про прийняття виконаних будівельних робіт, підписаного сторонами (п. 4.6.1); - 20% суми, яка підлягає оплаті - протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту реєстрації підрядником в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму зобов`язань ПДВ підрядника за актом приймання виконаних робіт, вказаних в п. 4.6.1. Договору (п. 4.6.2);

- замовник перераховує підряднику аванс на придбання матеріальних ресурсів в розмірі 70% вартості матеріалів згідно з Графіком виплати і погашення авансу, викладеного в додатку №10 до Договору, на підставі наданого підрядником рахунку і розрахунку суми авансу в обсязі, необхідному для виконання місячного об`єму робіт. Розрахунок суми авансу здійснюється на підставі Протоколів узгодження цін матеріально-технічних ресурсів (додаток № 5), затверджених замовником. Графік виплати і погашення авансу є орієнтовним і залежить від місячних обсягів запланованих робіт та узгодженої вартості матеріалів. Підрядник зобов`язаний протягом трьох робочих днів після отримання авансу оформити та зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму зобов`язань з ПДВ за отриманий аванс. У випадку порушення граничних строків реєстрації у відповідності з п. 201.10 Податкового кодексу відповідної податкової накладної на аванс, підрядник, за вимогою замовника, зобов`язаний сплатити протягом 3 (трьох) банківських днів штраф у розмірі 1/6 суми отриманого авансу (п. 4.7);

- моментом виконання зобов`язань замовника по оплаті є дата списання грошових коштів з його поточного рахунку (п. 4.7);

- здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами по мірі виконання окремих етапів робіт і оформлюється підписанням акта приймання виконаних будівельних робіт і довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) (п. 5.1);

- замовник зобов`язався здійснити своєчасне приймання виконаних підрядником робіт, а після їх приймання здійснити оплату в порядку і на умовах, встановлених Договором (п. 7.3);

- спори, не врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд до господарського суду відповідно до законодавства України (п. 13.7);

- сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за Договором, якщо воно є наслідком дії обставин непереборної сили, які сторони не могли передбачити і попередити розумними силами: війна, повстання, національні заворушення, міжрелігійні чвари, страйки, масові звільнення, епідемії, пожежі, землетруси, повені або інші стихійні лиха. Строк виконання зобов`язань за Договором відсувається пропорційно часу, протягом якого діяли обставини непереборної сили (п. 15.1);

- сторона, яка зазнала обставин непереборної сили, зобов`язана не пізніше трьох днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу сторону. Повідомлення повинно містити дані про наступ і характер обставин непереборної сили і можливих їх наслідків. Доказами вказаних в повідомленні обставин повинні бути документи, видані компетентними органами. У випадку не сповіщення або несвоєчасного сповіщення сторона втрачає право посилатися на такі обставини в якості підстав, які звільняють її від відповідальності по Договору (п. 15.3);

- якщо обставини непереборної сили продовжуються понад один місяць, сторони узгоджують подальший порядок виконання Договору (п. 15.4);

- даний Договір набирає чинності з дати підписання, поширює свою дію на відносини сторін, які виникли з 07.09.2021 та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 16.1).

У період дії договору сторони укладали додаткові угоди до нього: № 1 від 11.11.2021, № 2 від 23.02.2022, № 3 від 04.03.2022.

Вищенаведений договір з додатками до нього, які є його невід`ємними частинами, та додатковими угодами скріплений підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як підрядника, щодо стягнення з відповідача, як замовника, заборгованості за виконані за договором підряду роботи.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмета доказування у даній справі належить встановлення обставин порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Позивач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- договір підряду № НГЗ-Д-21-377/8310С311 від 02.09.2021 з додатками та додатковими угодами до нього;

- картка рахунку з даними бухгалтерського обліку;

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за березень 2022 р., за березень 2022 р., за березень 2022 р.);

- акти приймання виконаних будівельних робіт (за лютий 2022 р., за березень 2022 р., за березень 2022 р.);

- податкові накладні № 2 від 01.03.2022, № 3 від 14.03.2023, № 5 від 14.03.2022 з квитанцією про реєстрацію останньої в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- листи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія МКФ» № 42 від 20.03.2022, № 50 від 24.03.2022, № 57 від 07.06.2022, № 62 від 21.06.2022, № 70 від 08.07.2022, претензія № 07 від 25.01.2023;

- листи Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» № МГЗ-Вих-01-22-404 від 31.05.2022, № МГЗ-Вих-01-22-441 від 17.06.2022, № МГЗ-Вих-01-22-507 від 14.07.2022;

- рахунки на оплату № 22 від 01.03.2022, № 23 від 14.03.2022, № 25 від 14.03.2022;

- платіжне доручення № 01196 від 17.03.2022 (суд зауважує, що платіжне доручення стосується правовідносин сторін, які виникли за іншим договором, ніж той, на підставі якого заявленого позовні вимоги у даній справі, а тому вказаний доказ не береться судом до уваги, як такий, що не стосується предмету спору).

Відповідач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- наказ № МГЗ-22-Н072/01/СЦМ-22-Н127/01/ВИТ-Н026/01/ЦОМ-22-Н013/01/ОХОРОНА МГЗ-22-Н062/01 від 23.03.2022 «Про організацію діяльності підприємства в умовах військового стану»;

- листи Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» № В6/19-2892 від 21.04.2022, № 97-5-4/1720 від 16.11.2022;

- листи Національного Банку України № 25-0005/24007 від 28.03.2022, № 25-0005/74848 від 26.10.2022;

- лист Міністерства економіки України № 3101-03/71509-01 від 25.10.2022;

- довідка Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» № В6/19-2113 від 16.03.2022;

- лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія МКФ» № 54 від 07.06.2022.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про підряд.

Так, відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За змістом ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищенаведеного Договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія «МКФ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» були оформлені та підписані без будь-яких зауважень та заперечень:

1. Акти приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2в) на загальну суму 4 001 645,57 грн:

- від 01.03.2022 р. за лютий 2022 року на суму 1 699 641,60 грн;

- від 14.03.2022 р. за березень 2022 року на суму 2 176 858,61 грн;

- від 14.03.2022 р. за березень 2022 року на суму 125 145,36 грн.

2. Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати на загальну суму 3 994 826,81 грн:

- від 01.03.2022 р. за березень 2022 року на суму 1 699 641,60 грн;

- від 14.03.2022 р. за березень 2022 року на суму 2 176 858,61 грн;

- від 14.03.2022 р. за березень 2022 року на суму 125 145,36 грн. При цьому, довідка містить відомості про виключення вартості матеріальних ресурсів поставки замовника. За такого вартість будівельних робіт підрядника по будові визначено у розмірі 118 326,60 грн.

У подальшому, позивачем було оформлено податкові накладні № 2 від 01.03.2022 (на суму 1 699 641,60 грн), № 3 від 14.03.2023 (на суму 2 176 858,61 грн), № 5 від 14.03.2022 на суму (118 326,60 грн), а також зареєстровано останню в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За даними позивача податкові накладні №2 від 01.03.2022 на суму 1 699 641,60 грн та №3 від 14.03.2022 на суму 2 176 858,61 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на день подання позовної заяви не зареєстровані.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги умови пункту 4.6 Договору відповідач повинен був оплатити виконані позивачем роботи в такі строки:

- по акту приймання виконаних будівельних робіт - від 01.03.2022 р. за лютий 2022 року на суму 1 699 641,60 грн оплаті підлягає вартість робіт в сумі 1 359 713,28 грн. (80%, оскільки податкова накладна №2 від 01.03.2022 не зареєстрована) у строк до 12.03.2022;

- по акту приймання виконаних будівельних робіт від 14.03.2022 р. за березень 2022 року на суму 2 176 858,61 грн оплаті підлягає вартість робіт в сумі 1 741 486,89 грн (80%, оскільки податкова накладна №3 від 14.03.2022 не зареєстрована) у строк до 25.03.2022;

- по акту приймання виконаних будівельних робіт від 14.03.2022 р. за березень 2022 року на суму 118 326,60 грн: 94 661,28 грн (80%) у строк до 25.03.2022; 23 665,32 грн (20%) у строк до 21.06.2022.

Матеріали справи також містять рахунки на оплату, оформлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія МКФ»:

- № 22 від 01.03.2022 на суму 1 699 641,60 грн;

- № 23 від 14.03.2022 на суму 2 176 858,61 грн;

- № 25 від 14.03.2022 на суму 118 326,60 грн.

За даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, останній оплати за виконані роботи не здійснив.

Додатково, на підтвердження вказаних обставин позивачем надано до матеріалів справи підписаний обома сторонами акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 30.04.2022, зі змісту якого вбачається наявність станом на 30.04.2022 заборгованості відповідача перед позивачем по Договору на суму 3 994 826,81 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідача з листами щодо погашення заборгованості № 42 від 20.03.2022, № 50 від 24.03.2022, № 57 від 07.06.2022, № 62 від 21.06.2022, № 70 від 08.07.2022 та претензією № 07 від 25.01.2023.

У відповідь на вказані звернення відповідач листами № МГЗ-Вих-01-22-404 від 31.05.2022, № МГЗ-Вих-01-22-441 від 17.06.2022, № МГЗ-Вих-01-22-507 від 14.07.2022 повідомляв про неможливість виконання договірних зобов`язань, зокрема, з посилання на форс-мажорні обставини.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за поставлений товар закон покладає на покупця.

Відповідач у даній справі не спростував вимоги позивача, як і не надав суду доказів відсутності заборгованості перед продавцем за поставлений товар.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що посилання відповідача на неможливість здійснення платежу за відсутності рахунку на оплату не відповідає умовам Договору і є безпідставним, оскільки надання рахунку не є таким обов`язком, до вчинення якого позивачем відповідач не міг виконати свого обов`язку по оплаті виконаних робіт. Крім того, згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 04.04.2023 у справі № 910/15426/20, рахунок на оплату товару (робіт, послуг) за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти для оплати товару (робіт, послуг), тобто має інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 вказаного Кодексу, а тому не звільняє боржника від обов`язку здійснити відповідну оплату.

Суд також зауважує, що матеріали справи не містять доказів зауважень, існування будь-яких спірних питань (претензії, вимоги, листи тощо) щодо неналежного виконання підрядником договірних зобов`язань щодо ненадання замовнику рахунку для оплати виконаних робіт.

Відхиляються судом також посилання відповідача на наявність у спірних правовідносинах форс-мажорних обставин.

Так, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»).

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України для відповідача за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання підприємством зобов`язань за Договором, шляхом видачі відповідного сертифіката.

При цьому, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Одного лише абстрактного посилання на наявність форс-мажору буде недостатньо.

Зокрема, з цього приводу в постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначено: «... Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Крім того, судом враховано, що відповідно до законодавства відсутність коштів у відповідача та зупинення ним господарської діяльності не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Суд також наголошує, що наявність форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) не звільняє від виконання зобов`язання, а може слугувати підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання. Водночас заявлені до стягнення у даній справі грошові кошти за своєю правовою природою є не штрафними санкціями, а основним зобов`язанням.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем за виконані роботи за Договором, у зв`язку з чим товариство цілком правомірно звернулося до господарського суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок основної заборгованості та встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія «МКФ» суму заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» за виконані роботи в розмірі 3 219 526,77 грн зазначено правильно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір за подання позову підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ідентифікаційний код 33133003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія «МКФ» (54006, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 25/1; ідентифікаційний код 37104825) основний борг за Договором підряду №НГЗ-Д-21-377/8310С311 від 02.09.2021р. в сумі 3 219 526,77 грн, а також 48 292,90 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована компанія «МКФ» (54006, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 25/1; ідентифікаційний код 37104825).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Набережна, буд. 64; ідентифікаційний код 33133003).

Повне рішення складено та підписано судом 08.04.2024.

Суддя О.Г. Смородінова