ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

01.04.2024 Справа № 905/471/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С. розглянувши матеріали заяви акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; )

до боржника: Фізичної особи-підприємця Гладкого Андрія Івановича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 20.12.2018 в сумі 57 481,88 грн., з яких 44 693,68 грн. - заборгованість за кредитом, 11 921,57 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 866,63 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом

В С Т А Н О В И В

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гладкого Андрія Івановича заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 20.12.2018 в сумі 57 481,88 грн., з яких 44 693,68 грн. - заборгованість за кредитом, 11 921,57 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 866,63 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником умов договору банківського обслуговування б/н від 20.12.2018, який укладений шляхом підписання позичальником заявки на отримання послуг «Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця «Підприємницький», якою приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщений в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з наступних підстав.

За приписами ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно зі ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України встановлена форма і зміст заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Положеннями статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В заяві про видачу судового наказу стягувач зазначає, що 20.12.2018 Фiзична особа-пiдприємець Гладкий Андрій Іванович підписав заявку про надання кредиту (на отримання послуг) за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунку НОМЕР_2 на умовах, які зазначені в заяві.

Підписанням цієї заявки клієнт на підставі ст.634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднався до Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "Приватбанк" у мережі інтернет за адресою http//privatbank.ua/terms, та які разом із заявою на відкриття рахунку та анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови), цією заявкою становлять кредитний договір між банком та клієнтом.

Також в заяві стягувач послався на п. 3.2.6.1.4. Умов і Правил надання банківських послуг, згідно якого клієнт приєднується до договору шляхом підписання заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та заявки на отримання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" (далі - заявка) в Приват24 для бізнесу із використання кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП), що разом з цими Умовами та Правилами становлять кредитний договір.

Таким чином, кредитний договір на підставі якого виникають грошові зобов`язання боржника перед банком, складається з наступних документів: заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, заявки на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", а також Умов і Правил надання банківських послуг у відповідній редакції, до яких останній приєднався.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і породжені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час підписання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості судового розгляду.

Суд зазначає, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.12.2018) до моменту звернення до суду із вказаною заявою про видачу судового наказу (22.03.2024).

Заявником долучено до матеріалів справи заявку Фiзичної особи - пiдприємця Гладкого Андрія Івановича на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", натомість заявником в порушення вказаних вимог не було долучено ані заяви на відкриття рахунку та анкети клієнта фізичної особи-підприємця Гладкого Андрія Івановича про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, ані Умов і Правил надання банківських послуг у відповідній редакції, які є складовою частиною кредитного договору між сторонами, у зв`язку з чим заявником не дотримано вимоги ст.150 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, заявником не надані докази укладання з фізичною особою-підприємцем Гладкого Андрія Івановича кредитного договору, на підставі якого заявлена до стягнення заборгованість, тобто не дотримано вимоги ст.150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гладкого Андрія Івановича заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 20.12.2018 в сумі 57 481,88 грн., з яких 44 693,68 грн. - заборгованість за кредитом, 11 921,57 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 866,63 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, на підставі п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно суд роз`яснює, що відмова у видачу судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гладкого Андрія Івановича заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 20.12.2018 в сумі 57 481,88 грн., з яких 44 693,68 грн. - заборгованість за кредитом, 11 921,57 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 866,63 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також сплаченого заявником судового збору.

Ухвала набрала законної сили в день її підписання судом 01.04.2024.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.С. Зельман