ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року Справа № 915/1879/23

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовною заявою управління каналів річки Інгулець Державного агентства водних ресурсів України, код 42749093 (Миколаївська область, Баштанський район, м. Снігурівка, вул. Центральна, 196), яка пред`явлена до відповідача: фізичної особи-підприємця Мацієвського Романа Анатолійовича, код НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), про стягнення грошових коштів у сумі 72014,00 грн.

Стислий виклад позиції позивача.

19.06.2023 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №38 про надання послуг. Позивач вчасно та в повному обсязі надав відповідачу обумовлені договором послуги. Факт надання послуг у червні-жовтні 2023 року позивач засвідчено актами забору обсягів води на загальну суму 95013,00 грн. Відповідачем частково оплачені послуги 19.07.2023 року та 20.11.2023 року в сумі 22999,00 грн. В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання за договором позивач вирішив звернутися до суду із позовом за захистом свого права.

Як на правову підставу позову позивач послався на ст.ст. 526, 530, 625, 901, 903, 906 ЦК України ст.ст. 193, 222 ГК України.

Позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у загальній сумі 72014,00 грн.

Судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у сумі 2684,00 грн. позивач просить покласти на відповідача.

15.01.2023 року ухвалою суду було повідомлено відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Зазначена ухвала суду була отримана відповідачем 20.01.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 851.

Відповідач правом надання відзиву на позов не скористався.

Заяви і клопотання.

08.01.2024 року представником позивача до суду подана виправлена позовна заява від 14.12.2023 року.

Процесуальні дії.

20.12.2023 року позовна заява зареєстрована в канцелярії Господарського суду Миколаївської області.

25.12.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

15.01.2024 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Обставини, на які позивач послався на підтвердження позовних вимог, та докази позивача.

1. 19.06.2023 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №38 про надання послуг.

2. За результатом наданих послуг за червень-жовтень 2023 року позивач надав відповідачу акти забору обсягів води на загальну вартість послуг 95013,00 грн., які були підписані обома сторонами договору.

3. 19.07.2023 року, 20.11.2023 року відповідачем частково сплачено грошові кошти за договором у загальному розмірі 22999,00 грн.

4. Позивач звернувся до відповідача з претензією №09/688 від 29.09.2023 року щодо невиконання умов договору, яку отримано відповідачем 26.10.2023 року.

5. Позивач направив відповідачу попередження про термінове погашення боргу, яке отримано відповідачем 28.10.2023 року.

6. 01.12.2023 року відповідач направив позивачу гарантійний лист про відстрочку розрахунку за надані послуги з забору води на зрошення до 08.12.2023 року

7. Станом на день звернення з позовною заявою до суду відповідачем не було сплачено позивачу грошові кошти у сумі 72014,00 грн. за надані послуги у встановлений договором строк.

На підтвердження викладених у позові обставин позивач приєднав до позову у копіях:

- договір про надання послуг №38 від 19.06.2023 року;

- акти забору обсягів води за червень 2023 року, липень 2023 року, серпень 2023 року, вересень 2023 року, жовтень 2023 року;

- виписку з рахунку УДКСУ за 19.07.2023 року на суму 4999,00 грн.;

- виписку з рахунку УДКСУ за 20.11.2023 року на суму 18000,00 грн.;

- претензію №09/688 щодо невиконання умов договору від 29.09.2023 року з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 26.10.2023 року;

- попередження про термінове погашення боргу від 23.10.2023 року з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 28.10.2023 року;

- гарантійний лист від 01.12.2023 року.

При оцінці доказів та встановленні обставин суд виходив з наступних положень ГПК.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 13 ГПК).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК).

Учасники справи, зокрема зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (1 та ч. 3 ст. 74 ГПК).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК).

У ст. 75 ГПК наведені підстави звільнення від доказування. До таких підстав, зокрема належать: визнання обставин учасниками справи; визнання судом обставин загальновідомими; встановлення обставин рішенням суду, що набрало законної сили, в господарській, цивільній або адміністративній справі, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 73 ГПК).

Ці дані, встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 ГПК).

Відповідно до ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлені наступні обставини.

19.06.2023 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг № 38, що підтверджується приєднаною до позову копією договору.

Договір містить підписи керівників та печатку сторін.

Сторони договору за період червень жовтень 2023 року підписали акти забору обсягів води до договору № 38 від 19.06.2023 року на загальну суму 95013,00 грн., що підтверджується приєднаними до позову копіями актів, а саме:

- акти за червень 2023 року в об`ємі 0,7 тис. м3 на суму 2608,20 грн.;

- акти за липень 2023 року в об`ємі 8,7 тис. м3 на суму 32416,20 грн.;

- акти за серпень 2023 року в об`ємі 7,4 тис. м3 на суму 27572,40 грн.;

- акти за вересень 2023 року в об`ємі 6,5 тис. м3 на суму 24219,00 грн.;

- акт за жовтень 2023 року в об`ємі 2,2 тис. м3 на суму 8197,20 грн.

Відповідач сплатив позивачу грошові кошти за послуги забору води 19.07.2023 року у розмірі 4999,00 грн. та 20.11.2023 року у розмірі 18000,00 грн., що підтверджується виписками із рахунків за 19.07.2023 року та за 20.11.2023 року.

Позивач направив відповідачу поштою претензію №09/688 від 29.09.2023 року щодо невиконання умов договору в частині оплати наданих послуг, в якій зазначає, що станом на 10.09.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем на надані послуги становить 57597,80 грн. та пропонує невідкладно виконати вимоги викладені в цій претензії. Також повідомляє, що в разі невиконання вимог претензії, він буде змушений звернутися до суду для примусового стягнення боргу. Копії претензії та поштового повідомлення приєднані до позову.

Позивач направив відповідачу поштою попередження від 23.10.2023 року № 09/677, в якому зазначає про те, що після закінчення строку розгляду претензії щодо невиконання умов договору в частині оплати за надані послуги в сумі 81816,80 грн., позивач буде змушений звернуться до суду, а також вказує про кінцевий строк 05.11.2023 року для погашення виниклої заборгованості. Копії попередження та поштового повідомлення приєднані до позову.

Відповідач звернувся до позивача з гарантійним листом від 01.12.2023 року, в якому просить позивача надати відстрочку розрахунку за надані послуги з забору води на зрошення до 08.12.2023 року та гарантує їх оплату, що підтверджується копією листа, який міститься в матеріалах справи.

Отже, позивачем доведено, а судом встановлено наявність договірних відносин між сторонами на підставі договору про надання послуг № 38 від 19.06.2023 року, надання позивачем відповідачу послуг у червні - жовтні 2023 року на суму 95013,00 грн. та здійснення відповідачем часткової оплати за надані послуги в сумі 22999,00 грн.

Висновки суду щодо підстав задоволення позову або відмови у задоволенні позову.

У відповідності до п. 1.1 договору даний договір передбачає умови та порядок надання послуг, пов?язаних із забором води (перекачування води водокористувачам у маловодні регіони) та вилучення води з водних об?єктів (канали державної міжгосподарської меліоративної мережі, системи закритого типу) із використанням водозабірних споруд позивача для поливу сільгоспкультур на зрошуваних землях відповідача протягом поливного сезону 2023 року, а також розрахунків за надані послуги.

Згідно п. 1.2 договору забір води відповідачем здійснюється з точки водовиділу позивача. Точкою водовиділу вважається гідротехнічна споруда, що перебуває на балансі позивача, з якої здійснюється забір води відповідачем, а саме - відкритий водовиділ з каналу та (або) канал (ділянка каналу), на якому встановлено водозабірний трубопровід відповідача.

У відповідності до п. 2.1.1 договору позивач зобов`язаний надавати послуги, пов`язані із забором води, згідно з планом поливу (додаток 3) в обсягах, які забезпечені:

- бюджетним фінансуванням на оплату електроенергії та витрат, пов?язаних з експлуатацією об?єктів водогосподарсько-меліоративного комплексу, що буде використана головними державними насосними станціями для переміщення води до точки водо виділу;

- коштами, отриманих від водокористувачів в частині оплати витрат на електроенергію та витрат, пов?язаних з експлуатацією об?єктів водогосподарсько-меліоративного комплексу.

Згідно п. 2.2.3 договору відповідач зобов`язаний своєчасно, згідно умов даного договору, оплачувати позивачу вартість послуг, пов`язаних із забором води згідно замовлених обсягів води.

Оплата вартості послуг, пов`язаних із забором води на полив зрошуваних земель здійснюється за договірною ціною вартості послуг, пов`язаних із забором 1 куб.м за фактично забрані обсяги води ( п. 4.1 договору).

Згідно п.п. 4.3, 4.4 договору відповідач щомісячно сплачує аванс в розмірі 60% вартості запланованого обсягу послуг, пов`язаних із забором води на наступний місяць не пізніше ніж за 3 доби до початку місяця; до 10 числа поточного місяця відповідачем здійснюється остаточний розрахунок за надані послуги, пов`язаних із забором води за попередній місяць.

Підставою для платежів за фактично забрані відповідачем обсяги води на полив зрошуваних земель є двосторонній акт забору обсягів води або рахунок позивача, складений згідно договірної ціни на підставі двостороннього акта забору обсягів води (п. 4.5 договору).

Ціна послуг, пов`язаних із забором одного кубічного метру води для поливу сільгоспкультур на зрошуваних землях зазначена у додатку №1 до договору і становить 3 грн. 72 коп. з урахуванням ПДВ.

Позивач у позові стверджує, що за період червень жовтень 2023 року за актами забору обсягів води до договору № 38 від 19.06.2023 року відповідач за надані позивачем послуги у повному обсязі не оплатив.

З огляду на те, що виконання умов договору з оплати наданих послуг є обов`язком відповідача, то тягар доказування належного виконання цього обов`язку лежить на відповідачі.

Докази здійснення відповідачем повної оплати наданих послуг за актами забору обсягів води до договору № 38 від 19.06.2023 року у матеріалах справи відсутні.

Правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору надання послуг врегульовані положеннями ст.ст. 901- 906 ЦК України (послуги).

Виконання цивільних і господарських зобов`язань, які виникли з договору, врегульовано відповідними положеннями ГК та ЦК про договір та зобов`язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Предметом спору у даній справі є майнова вимога позивача про стягнення з відповідача оплати за договором про надання послуг у розмірі 72014,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1. ст. 174 ГК господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 193 ГК суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною ч. 4 ст. 193 ГК передбачено, що управнена сторона має право не приймати виконання зобов`язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов`язання.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідач обумовлене договором зобов`язання з повної та своєчасної оплати наданих протягом червня жовтня 2023 року послуг не виконав.

Таким чином, борг з оплати наданих послуг у розмірі 72014,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

З вказаного слідує, що вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 72014,00 грн. є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 237, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мацієвського Романа Анатолійовича, код НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь управління каналів річки Інгулець Державного агентства водних ресурсів України, код 42749093 (Миколаївська область, Баштанський район, м. Снігурівка, вул. Центральна, 196), грошові кошти у розмірі 72014 ( сімдесят дві тисячі чотирнадцять) грн. 00 коп., а також судовий збір, який сплачений за подачу позовної заяви у сумі 2684,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя А.П. Алексєєв