УХВАЛА

02 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 909/567/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронська Г. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

в складі судді Ткаченко І. В.

від 05.10.2023

та на постанову Західного апеляційного господарського суду

в складі колегії суддів: Кравчук Н. М., Гриців В. М., Матущак О. І.,

від 06.02.2024

у справі за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Оріана"

про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 110 330, 76 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства "Оріана" (далі - Товариство), у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ від 29.12.2022 № 87-к про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора Товариства ОСОБА_1 та звільнення з роботи 29 грудня 2022 року, про поновлення на роботі на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Товариства та стягнення з Товариства заробітної плати за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2022 року до дня поновлення на роботі у розмірі 110 330,76 грн включно з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора Товариства від 29.12.2022 № 87-к про припинення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора Товариства ОСОБА_1 та звільнення з роботи 29 грудня 2022 року. Стягнуто з Товариства на користь Позивача 96 933,20 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2022 року до 30 березня 2023 року з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів у порядку, визначеному Податковим кодексом України, та 5 857,13 грн витрат на правничу допомогу. У частині вимоги про поновлення на роботі та стягнення 13 397,57 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу в позові відмовлено. Витрати на правничу допомогу в розмірі 4 142,87 грн залишено за Позивачем. Стягнуто з Товариства у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5 042,08 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 (дата постанови згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду про виправлення описки від 23.02.2024) апеляційну скаргу Товариства залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Позивача задоволено частково. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 року у справі 909/567/23 скасовано у частині стягнення з Товариства на користь Позивача 96 933,20 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2022 року до 30 березня 2023 року з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів у порядку, визначеному Податковим кодексом України. Ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто з Товариства на користь Позивача 110 330,76 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2022 року по 18 квітня 2023 року з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів у порядку, визначеному Податковим кодексом України. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з Товариства у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5 368,00 грн за розгляд справи в суді першої інстанції. Стягнуто з Товариства у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4026,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги Товариства залишено за скаржником.

13 березня 2024 року Позивач подав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" касаційну скаргу на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/567/23.

У прохальній частині касаційної скарги Скаржник просить:

- прийняти касаційну скаргу до розгляду і відкрити касаційне провадження у справі;

- скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 у справі № 909/567/23 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про поновлення на роботі. Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Поновити на робочому місці Скаржника на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Акціонерного Товариства "Оріана".

Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 ГПК України.

Повний текст постанови Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/567/23 складено 19 лютого 2024 року. Отже, з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на вищевказану постанову було 11 березня 2024 року, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

Як вже було зазначено, Скаржник подав касаційну скаргу через підсистему "Електронний суд" 13 березня 2024 року, тобто після закінчення встановленого ГПК України строку для подання касаційної скарги.

У тексті касаційної скарги Скаржник зазначає, що одержав копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції 23 лютого 2024 року, однак не надає докази на підтвердження цієї обставини та не подає до Суду клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Скаржник також вважає, що строк на касаційне оскарження згідно з частиною другою статті 288 ГПК України необхідно відраховувати від ухвали Західного апеляційного господарського суду про виправлення описки від 23.02.2024. Втім, приписи статті 288 ГПК України не містять подібних винятків, а тому доводи Скаржника у цій частині відхиляються Судом.

За змістом частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Таким чином, Скаржнику необхідно подати до Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/567/23, навівши поважні причини, що зумовили пропуск цього строку.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Натомість у касаційній скарзі Скаржник не навів обґрунтовані підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, пославшись лише на пункт "б" частини третьої статті 287 ГПК України. Скаржник зазначає, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями при розгляді іншої справи (№ 909/195/23).

Верховний Суд звертає увагу, що ця справа (№ 909/567/23) не є малозначною, а окремі позовні вимоги в ній є немайновими, що виключає потребу обґрунтування Скаржником наявності винятків, передбачених частиною третьою статті 287 ГПК України.

Суд наголошує, що правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

Згідно з частиною другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права суд застосував неправильно, обґрунтувати, у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма має застосовуватися у спірних правовідносинах.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу) скаржник повинен чітко вказати пункт (пункти) частини першої та/або третьої статті 310 ГПК України, навівши відповідне обґрунтування.

Отже, Скаржнику необхідно чітко вказати підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень, визначену (визначені) у частині другій статті 287 ГПК України (з наведенням відповідного абзацу).

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, Скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

- подати до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/567/23, навівши поважні причини, що зумовили пропуск цього строку;

- чітко вказати підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень, визначену (визначені) у частині другій статті 287 ГПК України (з наведенням відповідного абзацу).

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Скаржника на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/567/23 без руху на підставі частин другої, третьої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2023 та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/567/23 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська