ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024м. ХарківСправа № 922/5111/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
доФізичної особи-підприємця Чередниченка Євгена Анатолійовича
про розірвання договору, зобов`язання повернути майно, стягнення коштів

за участю представників:

позивача Меркулова Н.А.

відповідача Чередниченко Є.А.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Чередниченка Є.В., в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд:

- розірвати Договір оренди від 17.12.2019 №5127, укладений між позивачем та відповідачем;

- зобов`язати відповідача звільнити та повернути позивачу нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 1а, 2-:-8 площею 85,3 кв. м та 2-го поверху №9-:-12 площею 41,5 кв. м, загальною площею 126,8 кв. мм в житловому будинку літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, буд. 41, протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 35.974,11 грн та пеню в сумі 10.203,47 грн, а також судові витрати.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання за Договором оренди від 17.12.2019 №5127 в частині своєчасної сплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.12.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/5111/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 у справі №922/5111/24 продовжений строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.02.2024 у справі №922/5111/23 повернуто зустрічну позовну заяву ФОП Чередниченка Є.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні по суті 05.03.2024 у справі №922/5111/23 була оголошена перерва на 02.04.2024 об 11:40 год.

Присутній у судовому засіданні по суті 02.04.2024 представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні по суті 02.04.2024 проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (Орендодавець) та ФОП Чередниченко Є.А. (орендар) був укладений Договір оренди від 17.12.2019 №5127 (надалі - Договір). Згідно з його умовами орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 1а, 2-:-8 площею 85,3 кв. м та 2-го поверху №9-:-12 площею 41,5 кв. м загальною площею 126,8 кв. м в житловому будинку літ. "А-2", які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 41 (далі - Майно). Майно передається в оренду з метою використання - під підсобні приміщення.

Згідно з пунктом 2.3. Договору в разі припинення цього Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві майно в стані, не гіршому, ніж воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про не пролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до пункту 3.1. Договору вартість об`єкту оренди визначається на підставі висновку про вартість Майна і становить 247.900,00 грн без ПДВ станом на 21.08.2019.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу. Базова орендна плата становить за листопад 2019 - 1.463,44 грн без ПДВ (пункт 3.2. Договору).

Пунктами 3.5., 3.6. Договору сторони погоди, що орендна плата за орендоване Майно сплачується орендарем не пізніше 20 числа наступного місяця. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Орендар сплачує орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання в повному обсязі першочергово погашається пеня, а після цього сплачується основна сума боргу з орендної плати (пункт 3.11. Договору).

Цей Договір діє з 12.12.2019 до 17.12.2029. Зніми та доповнення, що вносяться до договору оренди, оформлюються додатковими угодами або договорами про внесення змін, які є невід`ємними частинами цього Договору (пункти 10.1., 10.2. Договору).

Право оренди за Договором зареєстровано 17.12.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №34700119.

На підставі Акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 17.12.2019, переданих у орендне користування згідно Договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування Майно, яке потребує проведення ремонтних робіт.

Листом від 01.12.2022 №3814 позивач вимагав від відповідача сплатити заборгованість, котра станом на 01.11.2022 складала 19.203,72 грн та пеня 3.424,96грн станом на 01.12.2022. В разі невиконання зазначеного, позивачем будуть здійснені заходи щодо розірвання Договору, стягнення заборгованості та виселення з орендованих приміщень.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України він припинив займатися підприємницькою діяльності в приміщеннях, що орендувалися ним за спірним Договором. Листом від 26.08.2022 відповідач повідомив позивача про руйнування Майна та у зв`язку з форс-мажорними обставинами просив зупинити нарахування орендної плати до кінця військового часу. 27.04.2023 відповідач повторно звернувся до позивача з листом, в якому прохав не нараховувати орендну плату . Натомість відповіді від позивача відповідач так і не отримав. Листом від 27.07.2023 позивач надав дозвіл на ремонт даху в будівлі, але відповіді щодо скасування орендної плати на час військового стану відповідач не отримав. Відповідач вважає, що руйнування та пошкодження Майна не дає змогу використовувати Майно відповідно до Договору, є обставини непереборної сили та мають надзвичайний характер.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні визначення містить норма статті 759 ЦК України, яка зокрема зазначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, орендоване майно за Договором оренди є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється дія спеціального закону, а саме Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною першою статті 17 вказаного Закону передбачено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Умовами пунктів 3.5., 3.6. Договору передбачено, що орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця. Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачує ним самостійно.

З матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати станом на 16.01.2024 становила 35.974,11 грн за період січень-лютий 2022 та жовтень-грудень 2023, про що свідчить наданий позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог розрахунок по Договору.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості зі сплати орендної плати за Договором у розмірі 35.974,11 грн.

Навпаки під час розгляду даної справи та в судовому засіданні по суті 03.04.2024 відповідач підтвердив, що ним не сплачувалася орендна плата в спірний період, оскільки використання Майна було неможливо внаслідок його пошкодження від ракетних ударів. Про неможливість використання Майна відповідач повідомляв позивача листами від 26.08.2022 та від 27.04.2023, в яких просив звільнити його від сплати орендної плати за Договором, починаючи з 24.02.2022.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася (частина четверта). Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (частина шоста).

В той же час, частина друга статті 286 ГК України передбачає, що орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Враховуючи вищевикладене, законодавець для суб`єктів господарювання передбачив лише можливість зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які орендар не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Підставою для застосування норми частини шостої статті 762 ЦК України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Відтак, для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї норми Закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

При цьому звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Зазначена правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду у справах №911/3067/20, №914/1248/18, №914/2264/17, №910/13158/20.

Проте, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності у доступу до Майна за Договором або неможливості перебування (користування) орендованим приміщенням.

Також, згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Крім того, обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця. Тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Дану правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі №910/7495/16.

Враховуючи позицію Верховного суду, підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату є об`єктивна неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

З огляду на вищевикладене, при настанні таких обставин вже після укладення договору оренди, доказами на підтвердження неможливості використання майна можуть бути, зокрема: сертифікат торгово-промислової палати щодо форс-мажорних обставин, документально оформлені результати розгляду заяв та скарг до правоохоронних органів, акт державного виконавця про арешт майна та його передачу третій особі на відповідальне зберігання, судове рішення у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні майном, висновок судової експертизи про аварійний стан об`єкта оренди, рішення компетентного державного органу про початок його реконструкції, реставрації чи капітального ремонту тощо.

Проте, відповідачем не надано до суду жодних вищезазначених доказів в підтвердження неможливості використання Майна за Договором.

Посилання ФОП Чередніченка Є.А. на фототаблицю до протоколу огляду місця події від 31.03.2023, як наслідок неможливості використання переданого в оренду Майна, судом до уваги не приймається, оскільки дана фототаблиця не є тим документом, котрий підтверджує факт неможливості використання Майна за Договором.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи наявний звіт про оцінку майна станом на 2019 рік (на момент передачі майна в оренду), до якого додані фотоматеріали нерухомого майна та з яких вбачається, що майно на момент передачі в оренду було в неналежному стані. Також в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі майна в оренду від 17.12.2019 року, в якому зазначено, що Комунікації: є електропостачання та опалення. Водопостачання та водовідведення-немає. Приміщення потребують проведення ремонтних робіт.

Щодо Аргументів ФОП Чередниченка Є.А. про запровадження воєнного стану та настання форс-мажорних обставин, як на підставу звільнення від обов`язку сплачувати орендну плату є помилковими, оскільки за загальним правилом неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від виконання самого зобов`язання (частина перша статті 617 ЦК України, стаття 218 ГК України).

Сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для не виконання зобов`язань, а обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок. Отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання та військовими діями, чого відповідачем зроблено не було.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості, а також факту неможливості використання Майна за Договором, суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати орендної плати за Договором у розмірі 35.974,11 грн.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 10.203,47 грн.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частини перша статті 216 ГК України).

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями пункту 3.4. нарахування пені припиняється з дати підписання акту приймання-передачі майна або з моменту розірвання договору відповідно до п.10.6 договору.

Згідно з пунктом 3.10. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, факт наявності в Договорі оренди умов про відповідальність за це порушення, свідчить про правомірність нарахування позивачем відповідачу пені.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків пені за несвоєчасну сплату орендної плати судом встановлено, що такі розрахунку виконані згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов Договору. Доказів протилежного відповідачем не надано. А отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 10.203,47 грн підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про розірвання Договору та повернення майна, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК для розірвання договору найму, з настанням правових наслідків, передбачених ЦК.

При цьому слід враховувати приписи частини другої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Частиною першою статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував орендні платежі, що дає суду правові підстави стверджувати, що відповідачем істотно порушено умови укладеного Договору, оскільки несплата орендної плати у порядку та розмірах, визначених договором, істотно порушує права позивача та наносить шкоду його майновим інтересам.

Враховуючи положення пунктів 7.2., 10.3. Договору, а також висновки суду, щодо несистематичної сплати орендної плати (понад 3-х місяців), суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання Договору.

Згідно зі статтею 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з пунктом 2.3 Договору у разі припинення цього Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві Майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про не пролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін.

Відповідно до пункту 4.14 Договору, у разі припинення або розірвання Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцю орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого Майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

Частиною першою статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимоги про розірвання договору, підлягає і задоволенню вимога про зобов`язання відповідача звільнити та повернути позивачу майно, як похідна.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 6.441,40 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір оренди від 17.12.2019 №5127, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Чередниченком Євгеном Анатолійовичем.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чередниченка Євгена Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 16, ) заборгованість за Договором оренди від 17.12.2019 №5127 у розмірі 35.974,11 грн, пеню в сумі 10.203,47 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 6.441,40 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Чередниченка Євгена Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 16, ) нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 1а, 2-:-8 площею 85,3 кв. м та 2-го поверху №9-:-12 площею 41,5 кв. м, загальною площею 126,8 кв. м в житловому будинку літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, буд. 41 протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "08" квітня 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля