ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 березня 2024 року Справа № 903/849/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника заявника (відповідача, боржника): адвоката Овчарука А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка

про відстрочку виконання рішення

у справі № 903/849/23

за позовом Фермерського господарства "МП-Агро"

до відповідача: Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка

про стягнення 949063грн. 79коп.

встановив: 11.03.2024 через систему Електронний суд ПОСП імені Івана Франка подало до суду заяву про відстрочку виконання рішення (вх.№01-74/471/24), в якій просить суд зупинити стягнення за наказом про примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 07.11.2023 по справі №903/849/23 (у випадку якщо такий буде виданий до розгляду даної заяви) до прийняття судом рішення за результатами розгляду даної заяви про відстрочення виконання рішення; відстрочити виконання рішення, а саме: відстрочити стягнення 781796 грн. 30 коп. (в тому числі: 626 263грн. - заборгованості, 8 779 грн. 64 коп. - 3% річних, 69 127 грн. 36 коп. - пені та 7 7626 грн. 30 коп. - штрафу) до 31.08.2024.

Обгрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що існують обставини, які істотно перешкоджають боржнику виконанню рішення, а саме обставини непереборної сили (форсмажорні обставини), які утруднюють та роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Згідно супровідного листа №01-20/903/849/23/8942/23 від 14.12.2023 матеріали справи №903/849/23 були надіслані на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду для перегляду в апеляційній інстанції. На день подання заяви, матеріали даної справи до Господарського суду Волинської області не повернулися, що унеможливлювало розгляд заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 12.03.2024 прийнято до розгляду заяву ПОСП імені Івана Франка про відстрочку виконання рішення та зупинено розгляд заяви ПОСП імені Івана Франка про відстрочку виконання рішення до повернення матеріалів справи №903/849/23 на адресу Господарського суду Волинської області.

18.03.2024 матеріали справи №903/849/23 повернулися на адресу Господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 19.03.2024 провадження у справі №903/849/23 щодо розгляду заяви ПОСП імені Івана Франка про відстрочку виконання рішення поновлено; призначено розгляд заяви у судовому засіданні 28 березня 2024 року; зупинено стягнення за наказом Господарського суду Волинської області №903/849/23-1 від 18.03.2024, що виданий на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 07.11.2023 у справі № 903/849/23, до прийняття судом рішення за результатами розгляду заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення від 07.11.2023 у справі № 903/849/23; явку учасників справи у судове засідання визнано на їх розсуд.

21.03.2024 від ФГ «МП-Агро» надійшло заперечення проти заяви про відстрочення виконання рішення. Стягувач просить суд заяву ПОСП імені Івана Франка про відстрочення виконання рішення суду залишити без задоволення у зв`язку з її необгрунтованістю.

Також, 27.03.2024 ФГ «МП-Агро» надіслав суду заяву про розгляд справи без участі позивача (стягувача)за наявними матеріалами.

28.03.2024 у судовому засіданні представник заявника - ПОСП імені Івана Франка підтримав заяву про відстрочення виконання рішення та просив, у порядку ч.4 ст.170 ГПК України, повернути без розгляду заперечення позивача (стягувача) - ФГ «МП-Агро», оскільки у заяві не зазначено прізвища та ініціалів судді.

Суд відмовив в усному клопотанні представника заявника про повернення заперечення позивача (стягувача) - ФГ «МП-Агро» з огляду на надмірний формалізм, оскільки подане заперечення містить найменування суду, до якого воно подається, номер справи та докази надісланні іншій стороні, що є достатнім для прийняття даного заперечення судом.

Розглянувши заяву та додані до неї докази, заслухавши пояснення представника заявника (відповідача, боржника), суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.11.2023 у справі №903/849/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024, позов задоволено частково; ухвалено: стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на користь Фермерського господарства "МП-Агро" 781796грн 30коп (в тому числі: 626263грн. заборгованості, 8779грн. 64коп. 3% річних, 69127грн 36коп пені та 77626грн 30коп штрафу), а також 13928грн 25коп витрат по сплаті судового збору; відмовити у позові в частині стягнення 20513грн. 83коп інфляційних втрат, 69127,36грн пені та 77626,30грн штрафу, всього 167267грн 49коп.

18.03.2024 судом видано наказ №903/849/23-1 про примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 07.11.2023 у справі №903/849/23.

11.03.2024 боржник - ПОСП імені Івана Франка подав до суду заяву про відстрочку виконання рішення (вх.№01-74/471/24), в якій просить суд відстрочити виконання рішення, а саме: відстрочити стягнення 781796 грн. 30 коп. (в тому числі: 626 263грн. - заборгованості, 8 779 грн. 64 коп. - 3% річних, 69 127 грн. 36 коп. - пені та 7 7626 грн. 30 коп. - штрафу) до 31.08.2024.

Обгрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що існують обставини, які істотно перешкоджають боржнику виконанню рішення, а саме обставини непереборної сили (форсмажорні обставини), які полягали у надмірних опадах та підтопленні посівів кукурудзи ПОСП ім. І.Франка, внаслідок чого техніка не могла проводити сільськогосподарські роботи. Підтвердженням існування вказаних форс-мажорних обставин є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 0700-23-2730, виданий Волинською торгово-промисловою палатою 08.06.2023 у відповідності до ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні. Також вказує, що на даний момент є максимально утруднена можливість експорту пізніх зернових культур, що вирощені ПОСП ім. І. Франка, через пункти пропуску габаритного автомобільного транспорту на західній частині кордону України. Внаслідок вказаного ПОСП ім.Івана Франка не отримує кошти від здійснення основного виду діяльності.

До заяви про відстрочення виконання рішення заявником доданий сертифікат Волинської торгово-промислової палати №0700-23-2730 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий 08.06.2023.

Згідно із ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписом ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Приписами ч. 1-4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в розумінні наведеної норми, відстрочка це відкладання чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Необхідною умовою при розгляді питання про відстрочення виконання рішення є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в п. 4.12 постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі N 910/1180/19).

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 N 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.99).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У Господарському процесуальному кодексі України та Законі України "Про виконавче провадження" не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається суд у своєму рішенні, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо, на думку суду, ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.

Варто зазначити, що для належного вирішення питання щодо надання відстрочки виконання судового рішення, суду необхідно з`ясувати чи наявні у справі докази, які б підтверджували добросовісну поведінку боржника і вжиття ним належних заходів для виконання рішення.

Саме на відповідача (заявника) в контексті наведених приписів покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав. Отже, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення суду.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Судом встановлено, що зобов`язання боржника по укладеному між сторонами договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №29-11/22 від 29.11.2022 виникли до отримання ПОСП імені Івана Франка сертифікату Волинської ТПП № 0700-23-2370 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого 08.06.2023. Крім того, даним сертифікатом засвідчені форс-мажорні обставини щодо договірних відносин боржника з ТОВ Агротехніка, а не з ФГ «МП-Агро».

Окрім цього, основним видом діяльності ФГ «МП-Агро», як і у боржника є КВЕД: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Проблема блокування експорту зерна на кордоні не свідчить про те, що боржник не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти. Суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що стягувач не перебуває в кращому становищі порівняно з боржником, тобто такі обставини, стосуються обох сторін договору.

До заяви про відстрочення виконання рішення боржником (заявником) не додано інших доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду.

Крім того, на день розгляду заяви боржником не надано суду жодних доказів хоча б часткового виконання рішення суду.

Таким чином, ПОСП імені Івана Франка не доведено належними та допустимими доказами наявність тих виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду: відсутності коштів на рахунках; відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення тощо.

Крім того, суд враховує тривалий час невиконання боржником своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором. Подання до суду заяви про відстрочку виконання судового рішення не може розцінюватися судом як намір боржника реально виконати рішення суду.

За таких обставин, враховуючи заперечення стягувача щодо відстрочки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ПОСП імені Івана Франка про відстрочення виконання судового рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка про відстрочку виконання рішення Господарського суду Волинської області від 07.11.2023 у справі № 903/849/23.

2. Скасувати заходи щодо зупинення стягнення за наказом Господарського суду Волинської області №903/849/23-1 від 18.03.2024, що виданий на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 07.11.2023 у справі № 903/849/23, вжиті ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.03.2024 у справі № 903/849/23.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 01.04.2024.

Суддя О. Г. Слободян