ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 Справа № 914/3309/23

За позовом: Київської окружної прокуратури міста Одеси, м.Одеса,

в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

позивача-1: Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, м.Київ,

позивача-2: Одеської обласної державної(військової) адміністрації, м.Одеса,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина», м.Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ,

про: стягнення коштів за договорами на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання для забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану в загальній сумі 79 389,37 грн.

Суддя І. Б. Козак

При секретарі Г.Гелеш

Представники сторін:

Прокурор: Р.Панькевич,

Позивач 1: не з`явився,

Позивач 2: не з`явився,

Відповідач: А.Мороз, І.Крижанівська представники,

Третя особа: О.Соболь- представник.

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Одеської обласної державної(військової) адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів за договорами на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання для забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану в загальній сумі 79 389,37 грн.

Ухвалою суду від 13.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 08.01.2024 призначено судове засідання на 06.02.2024. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Правова позиція прокурора.

У судовому засіданні 26.03.2024 прокурор заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Відповідачем у порушення умов договору поставки від 30.03.2022 поставлено обумовлений договором товар із простроченням (відповідач повинен був поставити товар протягом 2 днів з моменту отримання попередньої оплати), проте поставив його партіями 07.04.2022, 08.04.2022, 09.04.2022, 10.04.2022, 11.04.2022, 12.04.2022, 15.04.2022, що є порушенням п.1.1, 5.4 договору від 30.03.2022. Сумарно період прострочення становить 24 календарні дні. За таке порушення прокурор та позивачі нарахували відповідачу 79389,37 грн пені на підставі п.6.1 Договору.

Попередній розрахунок судових витрат позивача:

· 2684,00 грн сплачений судовий збір.

Правова позиція позивача 1 (Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України).

Міністерство у поясненні щодо позову (вх.№27467/23 від 13.11.2023) повністю підтримало позовні вимоги прокурора. Представник позивача 1 у судове засідання 26.03.2024 не прибув.

Правова позиція позивача 2 (Одеської обласної державної (військової) адміністрації).

У письмових пояснення (вх.№3343/24 від 05.02.2024) Одеська обласна державна (військова) адміністрація позовні вимоги прокурора підтримала, просила здійснювати розгляд справи без участі представника ОВА.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позов (вх.№28573/23 від 22.11.2023) проти позову заперечив. Зазначив, що інший термін поставки був зумовлений не виною постачальника, а з можливістю замовника прийняти товар у великому обсязі (700000,00 кг). Крім того, поставка товару здійснювалася під впливом форс-мажорних обставин військової окупації частини областей України, що впливало на формування логістичних маршрутів. Впливали повітряні тривоги, комендантська година. Звернув увагу суду на те, що стягнення пені в дохід Держбюджету на підставі п.5.4 договору є незаконною та не передбачена договором.

Обставини справи.

На офіційному веб-сайті АГ «Укрзалізниця» опубліковано проект договору на постачання продовольчих товарів, форму та умови якого затверджено рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022 (витяг з протоколу № 11-54/29 Ком. т).

Відповідно до п. 11.2 проекту цього договору він може бути укладений лише шляхом приєднання замовника та постачальника до всіх умов договору в цілому.

30.03.2022 між Одеською ОВА як замовником. АТ «Укрзалізниця» як платником та ТОВ «Молочна компанія «Галичина» як постачальником укладено тристоронній договір шляхом приєднання сторін до договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання (молока ТСА 2,5 % 1000 г Галичина Вагізіа (молока ультрапаетеризованого) у кількості 700000 кг), який оприлюднено на веб-сайті АТ «Укрзалізниця» в редакції, затвердженій рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022. за бюджетною програмою 3101710, КЕКВ 2620 (далі - договір від 30.03.2022).

Згідно з п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити замовнику продовольчі товари, перелік, кількість, ціни, умови оплати та постачання яких зазначаються замовником у заявках, замовник зобов`язується прийняти вказаний товар, а платник - своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.

Відповідно до п. 10.1 договору № 1 він вважається укладеним і набирає чинності з моменту здійснення постачальником його акцепту і діє до 31.12.2022 включно, а в частині взаєморозрахунків-до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Доказом повного та беззаперечного прийняття замовником усіх його умов (акцептом) є факт направлення ним на адресу постачальника заявки, а доказом повного та беззаперечного прийняття постачальником всіх умов договору (акцептом) - факт направлення ним на адресу замовника письмового повідомлення про прийняття заявки замовника (рахунку на попередню оплату) (п. 11.2 договору № 1).

На виконання умов договору від 30.03.2022 Одеською ОВА сформовано заявку на придбання товару, а саме: на придбання товару із зазначенням номенклатури товар (молоко ультрапастеризоване 2,5 %), обсягу постачання (700 000 кг), загальною вартістю 21 000 000 грн. з ПДВ та місця поставки товару (м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29), яку в подальшому розбито на заявки:

- 01.04.2022 на придбання товару із зазначенням номенклатури товару (молоко ультрапастеризоване 2,5 %), обсягу постачання (658 240 кг), загальної вартості (19 747 200 грн з ПДВ) та місця поставки товару (м. Одеса, вул. Вапняна, 87/1);

- 02.04.2022 направлено заявку на придбання товару із зазначенням номенклатури товару (молоко ультрапастеризоване 2,5 %), обсягу постачання (41 760 кг), загальної вартості (1 252 800 грн. з ПДВ) та місця поставки товару (м. Одеса, вул. Вапняна, 87/1).

За умовами заявки на придбання товару від 30.03.2022, яка фактично є додатком до Договору, Замовником визначено дату поставки товару 04.04.2022, умови оплати: 30% - попередня оплата, 70 % - оплата по факту постачання.

Замовником розбито заявку від 30.03.2022 шляхом нетравлення інших двох заявок. а саме від 01.04.2022 та 02.04.2022. якими розділено доставку товару попередньої заявки від 30.03.2022 неї дві. та визначено інше місце поставки товару без зазначення дати поставки товару.

Постачальником на виконання заявки від 30.03.2022 направлено рахунок на оплату № 5 від 30.03.2022, згідно з яким передбачено постачання 700000 кг молока ультрапастеризованого 2,5 % на загальну суму 21 000 000, 00 грн (з ПДВ), авансовий платіж 30 % становить 6 300 000 грн., та остаточна оплата 70 % - 14 700 000 грн.

За інформацією АТ «Укрзалізниця» від 24.04.2023 за № Ц-7-91/912-23, отриманої на запит обласної прокуратури, товариством як платником за тристороннім договором здійснено передоплату на користь ГОВ «Молочна компанія «Галичина» за вказаною заявкою Одеської ОВА, а саме 01.04.2022 в сумі 6 300 000 грн.

Згідно з п.п. 5.4-5.5 договору від 30.03.2022 товар повинен бути поставлений замовнику протягом двох календарних днів з моменту отримання постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено Сторонами додатково. Датою постачання товару є дата приймання замовником його партії та підписання відповідних документів.

Враховуючи те, що Замовником було змінено умови заявки від 30.03.2022. шляхом направлення нових заявок замість вказаної, а саме заявок від 01.04.2022 та 02.04.2022, у яких дати поставки товару вже зазначено не було, то відповідач повинен був поставити товар протягом двох календарних днів з моменту отримання попередньої оплати, тобто до 03.04.2022.

Проте, свої зобов`язання відповідач виконав з порушенням дводенного терміну, визначеного умовами п.п.5.4-5.5 договору.

Так, за заявкою від 01.04.2022 відповідачем поставлено наступний товар: згідно видаткових накладних № МКГ00183813, № МКГ00182257, № МКГ00183093, № МКГ00183294, № МКГ00184498, № МКГ00185162, № МКГ00184740 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника ОСОБА_1 про отримання товару, відповідачем 07.04.2022 поставлено товар у кількості 146 160 кг на суму 4 384 800 гри (з простроченням терміну на 4 дні).

Згідно з видатковою накладною № МКГ00185208 та акту приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника ОСОБА_1 про отримання товару, 08.04.2022 відповідачем поставлено 20 880 кг товару на суму 626 400 грн., тобто із затримкою на 1 один день.

Згідно з видатковими накладними № МКГ00185444, № МКГ00185449, № МКГ00185450, № МКГ00185622, № МКГ00185445, № МКГ00185447, № МКГ00185244 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем поставлено товар у кількості 146 160 кг на суму 4 384 800 грн., тобто з простроченням терміну на 1 день.

Згідно з видатковими накладними № МКГ № 00187983, № МКГ00187968, № МКГ00187847, № МКГ00187306, № МКГ00187297, № МК1 00187064, № МКГ00187056, № МКГ00187055, № МКГ00185623 та актів приймання- передачі з відміткою та підписом представника Замовника ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем 10.04.2022 поставлено товар у кількості 187 920 кг на суму 5 637 600, тобто із затримкою на 1 день.

Відповідно до видаткових накладних № МКГ00188169, № МКГ00І88195, № МКГ00188196 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем поставлено товар 11.04.2022 у кількості 62 640 кг на суму 1 879 200 грн., тобто із затримкою на 1 день.

Відповідно до видаткових накладних № МГК00189407, №МГК00188326, МГК00188641 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника ОСОБА_2 про отримання товар, відповідачем поставлено товар 12.04.2022 у кількості 62 640 кг на суму 1 879 200 грн., тобто із затримкою на 1 день.

Згідно видаткових накладних № МГК00196390 та№ МКГ00195690 та акті в приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем поставлено товар 15.04.2022 у кількості 31840 кг на суму 955 200 грн., тобто із затримкою на 3 дні.

За заявкою від 02.04.2022 відповідачем поставлено наступний товар.

Згідно з видатковими накладними № МГК00196389 та№ МГК00190729 та актів приймання-передачі з відміткою та підписом представника Замовника ОСОБА_2 про отримання товару, відповідачем поставлено товар 15.04.2022 у кількості 41 760 кг на суму 1 252 800 грн.

По факту здійснення поставки товару згідно рахунку на оплату № 6 від 01.04.2022 АТ «Укрзалізниця» 30.06.2022 здійснено остаточну оплату на рахунок постачальника ТОВ «Молочна компанія «Галичина» в сумі 13 447 200, 00 грн., 22.08.2022 згідно рахунку № 7 від 02.04.2022 в сумі 375 840, 00 грн. та 13.09.2022 згідно рахунку № 7 від 02.04.2022 в сумі 876 960,00 грн.

Тобто, ТОВ «Молочна компанія «Галичина» зобов`язувалося поставити молоко ультрапастеризоване 2,5 % у кількості 700 000 кг згідно рахунку на оплату № 5 від 30.03.2022 на користь замовника до 03.04.2022 включно, проте така поставка відбулась партіями лише 07.04.2022, 08.04.2022, 09.04.2022, 10.04.2022, 11.04.2022, 12.04.2022, 15.04.2022, за умови здійснення передоплати 01.04.2022, тобто з простроченням терміну в 24 дні, що є порушенням п.1.1. 5.4 Договору від 30.03.2022, та у свою чергу свідчить про порушення майнових інтересів держави.

Поставка товару в строки інші, ніж визначені п. 5.4 Договору (24 дні), сторонами не узгоджувалась.

Прокурор зазначає, що попередня оплата за товар згідно Договору від 30.03.2022 проведена 01.04.2022, а поставка товару здійснена 07.04.2022, 08.04.2022, 09.04.2022, 10.04.2022, 11.04.2022, 12.04.2022, 15.04.2022, ТОВ «Молочна компанія «Галичина» не дотримано строки виконання своїх зобов`язань, установлені п.п. 5.4., 5.5 Договору.

У порушення п.6.8 Договору постачальником не повернуто авансовий платіж в сумі 6 300 000 грн., а саме не пізніше 5 банківських днів з моменту, коли мала бути здійснена поставка та у порушення п.6.1 Договору не сплачено на рахунок Платника пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України (ставка 10 %) від суми непоставленого товару на суму 21 000 000 грн. за 24 дні затримки, що становить 79 389,37 грн, яку розраховано за формулою: Сз*20С/100*Дп/365=:Пеня, де Сз - це сума заявки/залишки, 200 це подвійна облікова ставка НБУ, Дп-кількість днів прострочення строку.

Дотримання вимог чинного законодавства під час укладення та виконання відповідних тристоронніх договорів були предметом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Одеської обласної державної (військової) адміністрації за період з 24.02.2022 по 30.06.2022, проведеної посадовими особами Південного офісу Держаудитслужби, за результатами якої складено Акт від 07.10.2022 № 08-11/08.

Опрацюванням зазначеного Акту, отриманого листом Південного офісу Держаудитслужби від 23.06.2023 за № 151508-14/2933-2023, за запитом обласної прокуратури, установлено, що вищевказані порушення також зафіксовано органом контролю.

Ревізією установлено, що ТОВ «Молочна Компанія «Галичина» за умови прострочення поставки, у порушення ст.629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п. 6.8 Договору від 30.03.2022 не повернуто авансовий платіж не пізніше 5 банківських днів з моменту, коли мала бути здійснена поставка. Крім того, на порушення ст. 629 Цивільною кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п. 61. Договору від 30.03.2022 не сплачено на рахунок Платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (ставка 10 %) від суми непоетавленого товару за кожен день затримки, що становить 79 389,37 грн. та призвело до недоотримання державним бюджетом штрафних санкцій на відповідну суму.

Про необхідність усунення виявлених у ході ревізії Одеської ОВА порушень, у тому числі, вимогу про стягнення з постачальника ТОВ «Молочна Компанія «Галичина» штрафних санкцій (пені) на рахунок платника у сумі 79 389,37 грн., що є доходом державного бюджету, органом контролю інформовано Одеську обласну державну (військову) адміністрацію листом від 10.11.2022 за № 151508-15/3384-2022.

Листом Одеської ОВА від 15.12.2022 № 1 1383/4/01 - 23/10870/2-22, на запит окружної прокуратури, повідомлено, що означені порушення не усунуто, Одеська ОВА обмежилась виключно повідомленням АТ «Укрзалізниця» про результати ревізії та необхідністю вжиття заходів реагування (лист від 12.12.2022 за № 11383/4/01-23/10658/2-22).

Попри отримання відповіді від АТ «Укрзалізниця» від 29.12.2022 за № Ц-7-88/3068-22 щодо виключної компетенції замовника в частині вжиття заходів із стягнення означених штрафних санкцій, Одеською ОВА не вжито заходів реагування та відповідні кошти до державного бюджету не стягнуто.

Згідно з інформацією Одеської ОВА від 26.07.2023 за № 6819/4/01-46/7571/2-23 з додатками, отриманою на запит обласної прокуратури, останньою повідомлено Південний офіс Держаудитслужби про повне виконання вимог виключно шляхом інформування АТ «Укрзалізниця» про виявлені порушення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування.

Одеською окружною прокуратурою листами неодноразово повідомлялося Одеську ОВА про необхідність вжиття заходів реагування, претензійного порядку вирішення справи та подальшого звернення з позовом до суду.

Листами №8003вих-23 від 30.10.2023 та №8004вих-23 від 30.10.2023 Київською окружною прокуратурою м.Одеси повідомлено позивачів про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом подання цього позову до суду.

Станом на дату винесення рішення доказів сплати відповідачем спірної суми не подано.

Оцінка суду.

Щодо правомірності звернення прокурора з даним позовом до суду.

Аналізуючи підстави подання позову прокурором, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Частинами 1, 3 ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Водночас, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 з`ясовуючи поняття "інтереси держави" визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 1311 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Враховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.

Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокурором у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві права" передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

При цьому, на сьогодні однозначною є практика ЄСПЛ, яка відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав.

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (пункт 70 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц). Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (наведені правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Суд враховує пояснення прокурора щодо порушення інтересів держави та підстав представництва прокурором такого інтересу щляхом подання цього позову і зазначає таке. Прокурором достатньо обгрунтовано, що звернення з цим позовом до суду спрямоване на захист інтересів держави, оскільки стягнення відповідних коштів (суми штрафу) із постачальника до Державного бюджету України за порушення строків поставки товару в межах договору сприятиме збільшенню дохідної частини державного бюджету, своєчасному фінансуванню нагальних потреб держави в умовах воєнного стану, оскільки уповноважений орган (Одеська ОВА) не здійснював самостійного звернення з цим позовом до суду.

Щодо заявлених позовних вимог.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» оборонні та публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законами України «ІІро публічні закупівлі» га «Про оборонні закупівлі», водночас переліки та обсяги закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України визначаються рішенням державних замовників у сфері оборони; для інших закупівель - рішенням органу управління державним майном суб`єкта господарювання державного сектору економіки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 185 «Про деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» (далі постанова № 185) уповноважено АТ «Укрзалізниця» в умовах воєнного стану виступати, зокрема, платником за тристоронніми договорами, замовником за якими є військові адміністрації та/або центральні органи виконавчої влади, із здійснення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 193 «Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (далі постанова № 193) з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави з резервного фонду Державного бюджету України виділено Міністерству інфраструктури України 6,6 млрд грн (як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам) для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а саме на придбання необхідних продовольчих, а також пакувальних товарів для їх фасування. пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно- ремонтних робіт на об`єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, допоміжних засобів до них, медичного обладнання, оплату послуг із зберігання та/або переробки зерна.

Порядком та умовами надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затвердженими постановою Уряду України від 03.05.2022 № 528 (далі - Порядок № 528), головним розпорядником субвенції визначено Міністерство інфраструктури України.

Положеннями п.п. 3-5 Порядку № 528, у свою чергу, передбачено, що використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими є обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами - АТ «Укрзалізниця». Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок АТ «Укрзалізниця», відкритий в державному банку. Кошти, використані АТ «Укрзалізниця» для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів у сумі такого платежу.

Так, з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави на період дії воєнного стану Одеською ОВА здійснено закупівлю продовольчих товарів у постачальника, включеного до Переліку підприємств, нагальних потреб функціонування держави, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.03.2022 № 148.

На офіційному веб-сайті АГ «Укрзалізниця» опубліковано проект договору на постачання продовольчих товарів, форму та умови якого затверджено рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022.

Відповідно до п. 11.2 проекту цього договору він може бути укладений лише шляхом приєднання замовника та постачальника до всіх умов договору в цілому.

Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, шо може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З урахуванням положень ст. 634 ЦК України, на виконання вимог указаних постанов Уряду України 30.03.2022 між Одеською ОВА як замовником, АТ «Укрзалізниця» як платником та ТОВ «Молочна компанія «Галичина» як постачальником укладено тристоронній договір шляхом приєднання сторін до договору на постачання продовольчих товарів тривалого зберігання (молока ТСА 2,5 % 1000 г Галичина Вагізіа (молока ультрапаетеризованого) у кількості 700000 кг), який оприлюднено на веб-сайті АТ «Укрзалізниця» в редакції, затвердженій рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 12.03.2022. за бюджетною програмою 3101710, КЕКВ 2620.

Матеріалами справи підтверджується, що попередня оплата за товар згідно Договору від 30.03.2022 проведена 01.04.2022, а поставка товару здійснена 07.04.2022, 09.04.2022, 10.04.2022, 11.04.2022, 12.04.2022, 15.04.2022, тобто ТОВ «Молочна компанія «Галичина» не дотримано строки виконання своїх зобов`язань, установлені п.п. 5.4., 5.5 Договору.

У порушення п.6.8 Договору постачальником не повернуто авансовий платіж в сумі 6 300 000 грн., а саме не пізніше 5 банківських днів з моменту, коли мала бути здійснена поставка та у порушення п.6.1 Договору не сплачено на рахунок Платника пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України (ставка 10 %) від суми непоставленого товару на суму 21 000 000 грн. за 24 дні затримки, що становить 79 389,37 грн., яку розраховано за формулою: Сз*20С/100*Дп/365= Пеня, де Сз - це сума заявки/залишки, 200 - це подвійна облікова ставка НБУ, Дп-кількість днів прострочення строку.

Відповідач для пояснення причин прострочення поставки товару зазначив, що інший термін поставки був зумовлений не виною постачальника, а з можливістю замовника прийняти товар у великому обсязі (700000,00 кг). Крім того, поставка товару здійснювалася під впливом форс-мажорних обставин військової окупації частини областей України, що впливало на формування логістичних маршрутів. Впливали також численні повітряні тривоги, комендантська година. Звернув увагу суду на те, що стягнення пені в дохід Держбюджету на підставі п.5.4 договору є незаконною та не передбачена договором.

Щодо форс-мажорних обставин, заявлених відповідачем, то варто звернути увагу на таке.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу та ст.14-1 Закону "Про ТПП в Україні").

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президент України видав Указ №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на підставі якого в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Прокурор звернув увагу суду на те, що відповідачем не подано доказів повідомлення сторін за договором про порушення будь-які труднощі у логістиці, наявності форс-мажорних обставин. Звернув увагу, що договір був укладених вже після листа ТПП.

Щодо стягнення пені в дохід державного бюджету, а не на рахунок «Укрзалізниці», варто зазначити таке.

У пункті 6.1. Договору зазначено, що у разі затримки поставки Товару або поставки не в повному обсязі, заявленому Замовником, Постачальник сплачує на зазначений у цьому Договорі рахунок Платника (АТ "Укрзалізниця") пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми непоставленого Товару за кожний день затримки.

Суд при вирішення питання стягнення пені до Державного бюджету України враховує пояснення прокурора (вх.30828/23 від 15.12.2023), пояснення РФ «Львівська залізниця» (вх.№29291/23 від 29.11.2023), правову природу коштів, статус сторін договору.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 № 328 «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами тривалого зберігання в умовах воєнного стану» закупівля товарів, одержувачами яких визначено обласні, Київську міську військові адміністрації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2022 р. № 185 «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» (далі Постанова № 185) за рахунок коштів державного бюджету, передбачених за програмою «Субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану».

Пунктом 32 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України визначено, що міжбюджетні трансферти - кошти, які безоплатно і безповоротно передаються з одного бюджету до іншого.

Відповідно до статті 96 Бюджетного кодексу України міжбюджетні трансферти поділяються на: 1) базову дотацію (трансферт, що надається з державного бюджету місцевим бюджетам для горизонтального вирівнювання податкоспроможності територій); 2) субвенції; 3) реверсну дотацію (кошти, що передаються до державного бюджету з місцевих бюджетів для горизонтального вирівнювання податкоспроможності територій); 4) додаткові дотації.

Згідно з пунктом 48 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Частиною третьою статті 97 Бюджетного кодексу України передбачено, що у Державному бюджеті України затверджується обсяг міжбюджетних трансфертів окремо для кожного з відповідних місцевих бюджетів, якщо є підстави для надання та отримання відповідних міжбюджетних трансфертів.

В той же час для забезпечення збалансованості зведеного бюджету країни органи місцевого самоврядування повинні забезпечити врахування в рішенні про місцевий бюджет обсяг коштів, виділених з державного бюджету у вигляді міжбюджетних трансфертів.

Міжбюджетні трансферти є складовою частиною доходів місцевого бюджету, відповідна місцева рада приводить обсяги міжбюджетних трансфертів у відповідність із законом про Державний бюджет України та відображає у відповідності до вимог статті 76 Бюджетного кодексу України доходи місцевого бюджету за бюджетною класифікацією та бюджетні призначення міжбюджетних трансфертів (у додатках до рішення про місцевий бюджет).

Фактичне використання міжбюджетних трансфертів здійснюється у відповідності до положень статті 78 Бюджетного кодексу України Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних місцевих рад забезпечується виконання відповідних місцевих бюджетів.

Місцеві фінансові органи при цьому здійснюють загальну організацію та управління виконанням відповідного місцевого бюджету, координують діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.

Частиною другою статті 97 Бюджетного кодексу України передбачено, що Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови визначають механізми надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам (умови надання субвенції, напрями використання коштів, складання звітності, співфінансування тощо).

Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 2022 р. № 528 «Деякі питання фінансування закупівлі товарів тривалого зберігання в умовах воєнного стану» (далі - Порядок), визначає механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану (далі субвенція) за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що розпорядники субвенції за місцевими бюджетами визначаються рішеннями про такі бюджети відповідно до законодавства.

Пунктами 3 та 4 Порядку визначено, що використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів на здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, замовниками за якими є обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами виступає Укрзалізниця.

Субвенція надається шляхом її перерахування Мінінфраструктури на рахунок Укрзалізниці, відкритий в державному банку, з подальшим спрямуванням Укрзалізницею на оплату грошових зобов`язань замовників перед постачальниками товарів (виконавцями робіт або надавачами послуг) відповідно до укладених договорів та рахунків постачальників товарів (виконавців робіт або надавачів послуг) за договорами.

Пунктом 5 Порядку визначено, що кошти, використані Укрзалізницею для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів, та коштами місцевих бюджетів, що передані розпорядникам субвенції, від розпорядників субвенції постачальникам товарів (виконавцям робіт або надавачампослуг), у сумі такого платежу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 328 «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами тривалого зберігання в умовах воєнного стану» одержувачами товарів визначено обласні, Київську міську військові адміністрації. Згідно підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2022 року № 185 «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» оплата за договорами за продовольчу продукцію, пакувальні товари для їх фасування та послуги із зберігання та/або переробки зерна здійснюється за погодженням з Міністерством аграрної політики та продовольства України в частині затвердження переліків продукції (послуг), постачальників (виконавців послуг), обсягів та цін на продукцію (послуги), що закуповується, розмірів та строків попередньої оплати.

Таким чином, між Одеською ОДА (ОВА) як замовником, АТ «Укрзалізниця» як платником і ТОВ «МК Галичина», як постачальником укладено тристоронній договір на постачання продовольчих товарів в редакції, оприлюдненій на сайті АТ «Укрзалізниця», який і є предметом дослідження у цій справі.

Кошти, які перераховувалися платником АТ «Укрзалізниця» відповідачу як оплата за договором від 30.03.2022, є за своїм походженням субвенцією з державного бюджету до місцевого бюджету і не є особистими коштами АТ «Укрзалізниця». Враховуючи цю обставину, заявлена до стягнення сума пені підлягає до стягнення з відповідача за порушення договірного зобов`язання та підлягає зарахуванню відразу в дохід Державного бюджету України.

Суд погоджується зі запереченнями відповідача, викладеними у додаткових поясненнях вх.№8323/24 від 26.03.2024, про те, що обставини справи, сторони та висновки касаційної інстанції у справі №910/5282/23 не є аналогічними до справи №914/3309/23, а тому судом не враховуються.

Судові витрати.

Сплачений прокурором судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 231, 219-221, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (адреса: вул.Липинського, 54, м.Львів, 79024, ідентифікаційний код 39685014) до Державного бюджету України на рахунок загального фонду по ККД 24060300 «Інші надходження», р/р UA 0015744, ідентифікаційний код 37607526, ГУК в Од.обл./м.Одеса/24060300, пеню в розмірі 79389,37 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (адреса: вул.Липинського, 54, м.Львів, 79024, ідентифікаційний код 39685014) на користь Одеської обласної прокуратури 2684,00 грн судового збору.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2024.

Суддя Козак І.Б.