ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2024м. ДніпроСправа № 904/519/23

За позовом Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради, смт. Козин, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про визнання недійсним пунктів договору поставки № 26 від 21.03.2022 та повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 91 000 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Київська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Козинської селищної ради звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про:

- визнання недійсним пункту 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікації додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 в частині включення до договору ставки оподаткування податку на додану вартість у розмірі 20% від договірної вартості бензину А-95 та дизельного палива ENERGY в сумі 140 000 грн.;

- повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 91 000 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2023 позовну заяву Київської обласної прокуратури № 15/2-16вих23 від 16.01.2023 залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/519/23 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПРОКУРОРА.

Прокурор зазначив, що Козинською селищною радою, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану», проведено закупівлю бензину А-95, дизельного палива без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законом України «Про публічні закупівлі».

Прокурор вказав, що за наслідками проведеної закупівлі, між Козинською селищною радою (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (надалі - учасник) укладено договір поставки № 26 від 21.03.2022 (надалі - договір).

Пунктом 1 розділу "Строк дії договору" передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Пунктом 2 розділу "Строк дії договору" встановлено, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього договору, та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 1 розділу 1 договору «Предмет договору», учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність паливо рідинне та газ, оливи мастильні (код ДК 016:2010 19.20.2, код ДК 021:20-0) надалі - талони, а замовник зобов`язується сплатити і прийняти товар в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у специфікації (додаток № 1), та є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2 розділу 1 договору «Предмет договору», відпуск товару з АЗС здійснюється за талонами на момент їх подання через АЗС постачальника.

Пунктом 1 розділу 3 «Ціна договору» визначено, що ціна цього договору становить 840 000 грн. разом з ПДВ 140 000 грн.

Пунктом 1 розділу "Порядок здійснення оплати" встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок учасника згідно наданого рахунка на визначені реквізити.

Також, за твердженням прокурора, між сторонами було підписано додаток № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 "Специфікація". У специфікації сторонами було погоджено найменування, одиницю виміру, кількість, ціну, загальну вартість товару тощо. Зокрема, у специфікації було визначено, що ціна товару становить 840 000 грн. разом з ПДВ 20% - 140 000 грн.

Прокурор вказав, що за видатковою накладною № 0079/0000768 від 23.03.2022 учасником було поставлено замовнику бензин А-95 та дизельне паливо ENERGY на загальну суму 700 000 грн. без ПДВ, ПДВ - 140 000 грн., разом з ПДВ - 840 000 грн.

Як зазначив прокурор, на виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу 840000 грн., з них ПДВ - 140 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13 від 21.03.2022.

Разом з цим, Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 82 такого змісту: тимчасово, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України бензинів моторних, важких дистилятів та скрапленого газу, що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, на які згідно з пунктом 41 підрозділу 5 цього розділу встановлено ставку акцизного податку у розмірі 0,00 євро за 1000 літрів, а також нафти або нафтопродуктів сирих, одержаних з бітумінозних порід (мінералів), що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 2709 00 10 00 та 2709 00 90 00, оподатковуються за ставкою у розмірі 7 відсотків.

Пункт 82 розділу XX «Перехідні положення» ПК України набрав чинності з 17.03.2022.

Таким чином прокурор наполягає на тому, що під час дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану при здійсненні операцій з постачання пального та інших нафтопродуктів (незалежно від того, коли відбулось придбання такого пального та нафтопродуктів - до запровадження ставки ПДВ 7 % на такі товари, чи після її запровадження) до складу вартості таких товарів включається ПДВ, визначений за ставкою 7 %.

За твердженням прокурора, оскільки предметом спірного договору є постачання бензину А-95 та дизельного палива ENERGY, такі товари мали оподатковуватись за ставкою 7%. Однак, пункт 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікація додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 містять положення про те, що сума договору включає в себе ПДВ у розмірі 20 %.

Отже, на думку прокурора, пункт 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікація додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 в частині включення до договору ставки оподаткування податку на додану вартість у розмірі 20% від договірної вартості бензину А-95 та дизельного палива ENERGY в сумі 140 000 грн. суперечать пункту 82 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Що є підставою для визнання такого пункту договору та специфікації недійсними.

З огляду на те, що відповідачем сума податку на додану вартість у розмірі 140 000 грн. отримана за товар, який підлягав оподаткуванню за ставкою 7%, за розрахунком прокурора, сума ПДВ 91 000 грн. є перерахованою поза межами договірних платежів та має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач письмово викладеної правової позиції щодо позовних вимог на надав.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про:

- визнання недійсним пункту 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікації додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 в частині включення до договору ставки оподаткування податку на додану вартість у розмірі 20% від договірної вартості бензину А-95 та дизельного палива ENERGY в сумі 140 000 грн.;

- повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 91 000 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, чи відповідає зміст пункту 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікації додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 нормам чинного законодавства, зокрема, Закону України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»; чи наявні правові підстави отримання відповідачем суми ПДВ у розмірі 91 000 грн. за поставлений товар.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Козинською селищною радою, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану», проведено закупівлю бензину А-95, дизельного палива без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законом України «Про публічні закупівлі».

За наслідками проведеної закупівлі, між Козинською селищною радою (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (надалі - учасник) укладено договір поставки № 26 від 21.03.2022 (надалі - договір).

Пунктом 1 розділу "Строк дії договору" передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Пунктом 2 розділу "Строк дії договору" встановлено, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього договору, та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 1 розділу 1 договору «Предмет договору», учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність паливо рідинне та газ, оливи мастильні (код ДК 016:2010 19.20.2, код ДК 021:20-0) надалі - талони, а замовник зобов`язується сплатити і прийняти товар в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у специфікації (додаток № 1), та є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2 розділу 1 договору «Предмет договору», відпуск товару з АЗС здійснюється за талонами на момент їх подання через АЗС постачальника.

Пунктом 1 розділу 3 «Ціна договору» визначено, що ціна цього договору становить 840 000 грн. разом з ПДВ 140 000 грн.

Пунктом 1 розділу "Порядок здійснення оплати" встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок учасника згідно наданого рахунка на визначені реквізити.

Також між сторонами було підписано додаток № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 "Специфікація". У специфікації сторонами було погоджено найменування, одиницю виміру, кількість, ціну, загальну вартість товару тощо. Зокрема, у специфікації було визначено, що ціна товару становить 840 000 грн. разом з ПДВ 20% - 140 000 грн.

За видатковою накладною № 0079/0000768 від 23.03.2022 учасником було поставлено замовнику бензин А-95 та дизельне паливо ENERGY на загальну суму 700 000 грн. без ПДВ, ПДВ - 140 000 грн., разом з ПДВ - 840 000 грн.

На виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу 840 000 грн., з них ПДВ - 140 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13 від 21.03.2022.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 вказаної статті).

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частин 1, 3 статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, установленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до установленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення», вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Податок на додану вартість, визначений в підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).

Статтею 193 ПК України передбачено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах 20, 0, 7 та 14 відсотків.

Згідно ст. 194 ПК України, операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною. Податок становить 20 відсотків, 7 і 14 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.

Разом з цим, Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 82 такого змісту: тимчасово, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України бензинів моторних, важких дистилятів та скрапленого газу, що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, на які згідно з пунктом 41 підрозділу 5 цього розділу встановлено ставку акцизного податку у розмірі 0,00 євро за 1000 літрів, а також нафти або нафтопродуктів сирих, одержаних з бітумінозних порід (мінералів), що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 2709 00 10 00 та 2709 00 90 00, оподатковуються за ставкою у розмірі 7 відсотків.

Пункт 82 розділу XX «Перехідні положення» ПК України набрав чинності з 17.03.2022.

Таким чином, під час дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану при здійсненні операцій з постачання пального та інших нафтопродуктів (незалежно від того, коли відбулось придбання такого пального та нафтопродуктів - до запровадження ставки ПДВ 7 % на такі товари, чи після її запровадження) до складу вартості таких товарів включається ПДВ, визначений за ставкою 7 %.

Оскільки предметом спірного договору є постачання бензину А-95 та дизельного палива ENERGY, такі товари мали оподатковуватись за ставкою 7%.

Незважаючи на те, що спірний договір та специфікація були підписані вже після набрання чинності пунктом 82 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, пункт 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікація додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 містять положення про те, що сума договору включає в себе ПДВ у розмірі 20 %.

Отже, пункт 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікація додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 в частині включення до договору ставки оподаткування податку на додану вартість у розмірі 20% від договірної вартості бензину А-95 та дизельного палива ENERGY в сумі 140 000 грн. суперечать пункту 82 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Згідно з положеннями статті 16 Цивільного кодексу України, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписи частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Верховний Суд постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 вказав, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Верховний Суд у вказаній постанові відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справи № 922/2439/20 щодо неможливості визнання недійсним частини договору стосовно визначення ПДВ (з посиланням на те, що включення в оплату ПДВ містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору), та зазначив про незгоду із висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 910/22319/16, від 08.08.2019 у справі № 911/1626/18.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання недійсними пункту 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікації додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 в частині включення до договору ставки оподаткування податку на додану вартість у розмірі 20% від договірної вартості бензину А-95 та дизельного палива ENERGY в сумі 140 000 грн. - є обґрунтованими.

Відповідно до положень статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З огляду на те, що відповідачем сума податку на додану вартість у розмірі 140 000 грн. отримана за товар, який підлягав оподаткуванню за ставкою 7%, сума ПДВ 91 000 грн. є перерахованою поза межами договірних платежів та має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Розрахунок безпідставно сплаченої суми ПДВ здійснено таким чином:

- за видатковою накладною № 0079/0000768 від 23.03.2022 учасником було поставлено замовнику бензин А-95 та дизельне паливо ENERGY на загальну суму 700 000 грн. без ПДВ;

- 7% ПДВ від 700 000 грн. становить 49 000 грн. - сума ПДВ, що мала бути сплачена;

- 140 000 грн. - 49 000 грн. = 91 000 грн. - сума ПДВ, що перерахована надлишково.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 916/707/21.

За таких обставин, вимоги прокурора про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 91 000 грн. є обґрунтованими.

ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ПРЕДСТАВНИЦТВА ПРОКУРОРОМ ІНТЕРЕСІВ ДЕРЖАВИ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ ДАНОГО СПОРУ:

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У даному випадку, компетентним органом для звернення до суду з цим позовом є Козинська селищна рада, як замовник за спірним договором, розпорядник та платник бюджетних коштів.

Київською обласною прокуратурою направлялися на адресу Козинської селищної ради листи від 18.05.2022 № 15/2-161 вих-22, від 07.07.2022 № 15/2-209вих-22, від 11.08.2022 № 15/2-265вих-22.

У цих листах прокурор повідомляв про виявлені ним порушення інтересів держави у частині безпідставної переплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" бюджетних коштів на суму 91 000 грн. Також прокурор просив повідомити про вчинені представниками Козинської селищної ради дії, направлені на відновлення порушених інтересів держави.

Листами № від 23.05.2022 № 396, від 15.07.2022 № 676, від 15.08.2022 № 823 представник Козинської селищної ради повідомляв, що ним направлено запити Товариству з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про повернення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 91 000 грн. Однак, грошові кошти замовником досі не повернуті.

За таких обставин, 10.012023 прокурор направив на адресу Козинської селищної ради повідомлення від 10.01.2023 № 15/2-11вих23 в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про намір звернутись до суду з цим позовом.

Таким чином, прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо звернення до компетентного органу до подання позову.

Порушення ж інтересів держави у даному випадку полягає у безпідставному перерахуванні Товариству з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" бюджетних коштів. Внаслідок чого відбувається поступове знецінення та втрата покупної спроможності сплаченими з державного бюджету грошовими коштами. Що вочевидь має негативні наслідки для інтересів держави.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 викладено висновок про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Забезпечення дотримання фізичними та юридичними особами вимог законодавства є безумовним інтересом держави.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Під час розгляду цієї справи судом було встановлено факт порушення відповідачем інтересів держави та факт нездійснення компетентним органом захисту порушених інтересів. Учасниками справи, в свою чергу, не було спростовано обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, для обґрунтування підстав для представництва.

За таких обставин, в даному випадку наявні підстави для звернення прокурора до суду за даним позовом в інтересах держави в особі Козинської селищної ради.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається прокурор, доводяться витягом щодо закупівлі (т. 1 а.с. 27 - 29), звітом про договір (т. 1 а.с. 30 - 31), договором поставки № 26 від 21.03.2022 (т. 1 а.с. 32 - 35), специфікацією (т. 1 а.с. 36), видатковою накладною (т. 1 а.с. 37), інформацією щодо транзакції №230951639 (т. 1 а.с. 38), платіжним дорученням (т. 1 а.с. 39), випискою по рахунку (т. 1 а.с. 40), листуванням (т. 1 а.с. 41 - 50, 59 - 60).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними пункт 1 розділу 3 "Ціна договору" та специфікацію додатку № 1 до договору поставки № 26 від 21.03.2022 в частині включення до договору ставки оподаткування податку на додану вартість у розмірі 20% від договірної вартості бензину А-95 та дизельного палива ENERGY в сумі 140 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (місце реєстрації: 49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 47/503, ідентифікаційний код: 41449359) на користь Козинської селищної ради (місце реєстрації: вул. Партизанська, 2, смт. Козин, Київська область, 08711, ідентифікаційний код: 04362697) 91 000 грн., сплачених як податок на додану вартість на виконання умов договору поставки № 26 від 21.03.2022.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (місце реєстрації: 49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 47/503, ідентифікаційний код: 41449359) на користь Київської обласної прокуратури (місце реєстрації: бул. Лесі Українки, 27/2, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код: 02909996) витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 368 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 05.04.2024.

Суддя М.О. Ніколенко