РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2024Справа № 910/19816/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 137 431,20 грн., без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 137 431,20 грн., з яких: 64 764,88 грн. основного боргу, 10 124,66 грн. 3% річних, 41 474,36 грн. інфляційних втрат, 11 352,56 грн. пені та 9 714,74 грн. штрафу за договором на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу №688/767/11 від 01.06.2011 на підставі ст. ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 626, 629 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

23.01.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог вважаючи їх безпідставними, з огляду на те, що у дозволів на розміщення реклами закінчився строк дії, з боку позивача допущено порушення обов`язку щодо формування рахунків на оплату та передачу їх відповідачу.

Крім того відповідач заявив про пропуск позивачем строку позовної давності та зазначив, що штрафні санкції розраховані позивачем невірно та є надмірно великими порівняно з сумою основного боргу, нарахованого позивачем до стягнення. З огляду на вказане, просив суд зменшити розмір неустойки до 1 грн.

29.01.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

21.02.2024 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення.

22.02.2024 від позивача до суду надійшли заперечення на додаткові пояснення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 липня 2011 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» укладено Договір №688/767/11 на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебуває (-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядженнями (-и) здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва.

Відповідно до п. 1.1 Договору на підставі відповідного наказу дозвільного органу про встановлення пріоритету на місце(-я) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів), дозволу(-ів) на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці, наданого(-их) на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Розповсюджувачеві надається право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу(-ів) (далі - РЗ), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження яким(-и) здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - Право тимчасового користування), за умов повного дотримання Розповсюджувачем цього Договору та Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року № 37/6253, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок), а Розповсюджувач зобов`язується користуватися наданим йому Правом тимчасового користування, своєчасно та згідно з умовами цього Договору перераховувати плату за Право тимчасового користування виключно на поточний рахунок Підприємства, належним чином, своєчасно та у повному обсязі виконувати свої обов`язки за цим Договором та не зловживати наданими Розповсюджувачу правами.

В свою чергу, Відповідач зобов`язався здійснювати оплату за користування місцями для розміщення рекламних засобів в порядку та на умовах Договору.

Пунктами 6.1. Договору сторони домовились, що ціною цього Договору є плата за Право тимчасового користування, розрахована згідно вимог Порядку, цього Договору, згідно встановлених за Розповсюджувачем пріоритетів та наданих дозволів, вказаних у відповідний адресних програмах.

Згідно п.5.2.3. Договору Відповідач не пізніше 25 числа поточного місяця, зобов`язаний отримувати та сплачувати рахунки за Право тимчасового користування, у тому числі у разі встановлення пріоритету.

Підставою для нарахування плати за право тимчасового користування місцями та внесення Відповідачем відповідної плати є рішення дозвільного органу та/або виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та укладений договір на право тимчасового користування місцями (п. 6.3. Договору).

Пунктом п. 6.5. Договору визначено, що розрахунковим періодом надання Права тимчасового користування та нарахування плати за Право тимчасового користування є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.6. Договору Відповідач зобов`язався не пізніше 25 числа поточного місяця перераховувати на поточний рахунок, отримувати та сплачувати рахунки за Право тимчасового користування, у тому числі у разі встановлення пріоритету.

Факт неотримання рахунку не звільняє Розповсюджувача зовнішньої реклами від здійснення плати за Право тимчасового користування.

Відповідно до п. 7.2. Договору, Позивач має право застосовувати до Відповідача такі штрафні санкції: за несвоєчасне або неповне внесення платежів - пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у термін, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення; індекс інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 7.3. Договору, Позивач має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за право тимчасового користування, що складає більше 1 місяця- штраф у розмірі 15 % простроченої суми.

Згідно з п. 8.1 Договору цей Договір вступає в юридичну силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками та діє щодо кожного місця розміщення РЗ, протягом строку дії встановленого пріоритету та/або дозволу. Припинення пріоритету або дозволу щодо окремого місця для розміщення РЗ, у разі наявності у Розповсюджувача інших діючих пріоритетів та/або дозволів, не тягне за собою припинення цього Договору в цілому.

Відповідно до пункту 8.2 цей договір припиняється внаслідок: скасування (припинення) усіх дозволів, наданих розповсюджувачу; втрати (скасування) пріоритету на місце розміщення РЗ, у разі, якщо на інші місця пріоритет надано не було; не переоформлення дозволу у встановлених законодавством випадках та порядку; в інших випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством.

Поясненнями позивача, договором, адресними програмами на право тимчасового користування та рахунками-фактурами підтверджується факт користування відповідачем місцями для розміщення рекламного засобу.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання з надання відповідачу права тимчасового користування місцями для розміщення рекламного засобу, а відповідач, у свою чергу, не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати за право користування таким місцем та має заборгованість у розмірі 64764,88 грн.

Доказів оплати зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення 64764,88 грн. основного боргу є обґрунтованими.

Судом взято до уваги заперечення відповідача, однак вони не спростовують висновків суду.

У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано відповідачу 10 124,66 грн. 3% річних та 41 474,36 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 10 124,66 грн. 3% річних та 41 474,36 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими, а розрахунок здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 11 352,56 грн. за умовами п. 7.2 договору.

Відповідно до ст. 230 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Позовні вимоги в частині стягнення пені також є обґрунтованими, а розрахунок відповідає умовам договору та вимогам закону.

До того ж, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 9714,74 грн. на підставі п. 7.3 договору.

Відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання на понад 1 календарний місяць, що зумовлює для нього настання правових наслідків у вигляді сплати штрафу в розмірі 15% від простроченої суми, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення штрафу є обґрунтованими, а розрахунок відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що відповідач у даному випадку не довів наявності виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, як і не навів поважних причин порушення зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем.

Що ж до заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як визначено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Разом з тим, ч.1 ст.259 ЦК України надано право сторонам збільшувати позовну давність, встановлену законом, за їх домовленістю; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 7.7 договору сторонами змінено відповідне загальне правило та визначено, що штрафні санкції нараховуються протягом всього строку позовної давності. При цьому, строк позовної давності за штрафними санкціями сторонами збільшено до трьох років.

Пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» (Закон набрав чинності 02.04.2020).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX (в редакції Закону від 08.11.2023 №3450-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.».

З наведеного вбачається, що у даному випадку починаючи з 02.04.2020 року перебіг позовної давності зупинено до закінчення дії воєнного стану на території України.

Таким чином, строк позовної давності не пропущено позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення 64 764,88 грн. основного боргу, 10 124,66 грн. 3% річних, 41 474,36 грн. інфляційних втрат, 11 352,56 грн. пені та 9 714,74 грн. штрафу підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського Михайла, 1, код 14360570) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (04070, м. Київ, узвіз Боричів, 8, код 26199714) 64 764 (шістдесят чотири тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 88 коп. основного боргу, 10 124 (десять тисяч сто двадцять чотири) грн. 66 коп. 3% річних, 41 474 (сорок одна тисяча чотириста сімдесят чотири) грн. 36 коп. інфляційних втрат, 11 352 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 56 коп. пені, 9 714 (дев`ять тисяч сімсот чотирнадцять) грн.74 коп. штрафу та 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна