ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"01" квітня 2024 р. Справа № 906/952/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді: Коломис В.В.

розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича адвоката Войтенка В.В. про відвід колегії суддів від розгляду справи №906/952/23

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.12.2023 у справі №906/952/23 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар`ян"

про стягнення 4 064 016, 24 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.12.2023 у справі №906/952/23 накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян", , юридична адреса: 10025, м. Житомир, пров. Телефонний, буд. 3, що знаходяться на банківських рахунках в АТ "УкрСиббанк", ІВАN НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в межах суми 1 000 000, 00 грн.

Накладено арешт на нерухоме майно, що зареєстроване на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян", , юридична адреса: 10025, м. Житомир, пров. Телефонний, буд.3, а саме:

- земельну ділянку, площею 35,8513 га з кадастровим номером :02:000:0691, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, місце розташування: Станишівська сільська рада, Житомирський рн., Житомирська обл.;

Накладено арешт на майно, що зареєстроване на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян", , юридична адреса: 10025, м. Житомир, пров. Телефонний, буд.3, а саме:

- автомобіль марки ГАЗ 2705, 2002 року випуску, об`єм двигуна 2890, номерний знак НОМЕР_3 , дата державної реєстрації 05.01.2006 року;

- автомобіль марки ГАЗ 3302014, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2285, номерний знак НОМЕР_4 , дата державної реєстрації 26.10.2006 року,

- автомобіль марки ГАЗ 3302, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2300, номерний знак НОМЕР_5 , дата державної реєстрації 27.08.2009 року;

- міні-трактор марки КІОТІ ЕХ40ССR, 2012 р.в., заводський номер НОМЕР_6 ;

- причіп тракторний марки ПТС-2,5У, 2018р.в., заводський номер НОМЕР_7.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ТОВ "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити Фізичній особі-підприємцю Петрову Євгенію Леонідовичу у задоволені заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.12.2023 у справі №906/952/23 - залишено без руху. Запропоновано протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік, а саме: подати до суду обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

27.02.2024 на виконання вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 у справі №906/952/23 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 13.12.2023 у справі №906/952/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.12.2023 у справі №906/952/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 02 квітня 2024 р. об 15:00 год.

25 березня 2024 року до Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича адвоката Войтенка В.В. надійшла заява про відвід колегії суддів від розгляду справи №906/952/23.

Обгрунтовуючи подану заяву заявник вказує, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у складі цієї ж колегії суддів: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., було задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" та скасовано ухвалу Господарського суду Житомирської області від 22.09.2023, постановлену у цій же справі за заявою позивача про забезпечення позову.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 19.02.2024 у даній справі касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича задоволено. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі №906/952/23 скасовано. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 22.09.2023 у справі №906/952/23 залишено без змін.

Також заявник вказує на необґрунтоване поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 13.12.2023 у справі №906/952/23.

Вказане, на думку заявника, викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності суду, що є підставою для відводу колегії суддів на підставі п.5 ч.1 ст.35 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.39 ГПК України, питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.03.2024 у справі №906/952/23 заяву представника Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича адвоката Войтенка В.В. про відвід суддів Розізнаної І.В., Павлюк І.Ю., Грязнова В.В. від розгляду справи №906/952/23 визнано необґрунтованою. Передано справу №906/952/23 для вирішення питання про відвід суддів Розізнаної І.В., Павлюк І.Ю., Грязнова В.В. у порядку, встановленому ч.3 ст.39 ГПК України.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2024 заяву представника Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича адвоката Войтенка В.В. про відвід колегії суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Грязнов В.В. від розгляду справи №906/952/23 передано на розгляд судді Північно-західного апеляційного господарського суду Коломис В.В.

Розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича адвоката Войтенка В.В. про відвід складу суду у справі №906/952/23, не вбачаю підстав для її задоволення з огляду на таке.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст. 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Підстави для відводу судді визначені процесуальним законодавством України.

Відповідно до ст.39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Так, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.05.1989 у "Справі Гаусшильдта", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

Наявність безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 у "Справі Гаусшильдта").

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 встановлено, що "безсторонність", в сенсі п.1 ст.6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд апеляційної інстанції підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оцінивши доводи заявника вважаю, що останній у заяві про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Розізнаної І.В., судді Павлюк І.Ю., судді Грязнова В.В. від розгляду справи №906/952/23 не навів будь-яких підстав чи обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності даної колегії суддів апеляційної інстанції при розгляді справи №906/952/23, що є підставою для їх відводу в розумінні статті 35 ГПК України, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів, а твердження заявника у цій частині є не що іншим, як припущенням.

Як вже зазначалося вище, обґрунтовуючи підстави для відводу колегії суддів у даній справі, заявник посилаючись на п.5 ч.1 ст.35 ГПК України вказує, що суд апеляційної інстанції у складі даної колегії суддів вже переглядав ухвалу про забезпечення позову у даній справі, за результатами чого було прийнято постанову від 29.11.2023 (якою апеляційну скаргу ТОВ "ВТФ "Мар`ян" задоволено та скасовано ухвалу Господарського суду Житомирської області від 22.09.2023), яка в подальшому була скасована постановою Верховного Суду від 19.02.2024.

Разом з тим, звертаю увагу заявника, що ухвали Господарського суду Житомирської області про забезпечення позову від 22.09.2023 та від 13.12.2023 у справі №906/952/23 є окремими процесуальними документами, які винесені за результатами розгляду окремих заяв позивача про забезпечення позову від 20.09.2023 та 30.11.2023 відповідно.

Відповідно до ст.129 Конституції України, однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства (п. 8 ч. 3 ст.2 ГПК).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз.3 пп.3 п.3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 №11-рп/2007).

Таким чином, скасування судом касаційної інстанції одного із судових рішень (ухвали), в яких колегія суддів брала участь при перегляді його в суді апеляційної інстанції, не може вважатися беззаперечною підставою для неучасті цих же суддів у розгляді апеляційної скарги на інші судові рішення у цій же справі, а також не є безумовною підставою для сумніву в неупередженості та безсторонності колегії суддів при подальшому перегляді інших судових рішень, винесених у даній справі.

Відтак, перегляд ухвали Господарського суду Житомирської області про забезпечення позову від 22.09.2023 у справі №906/952/23 в суді апеляційної інстанції колегією суддів: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., за результатами якого ухвалено постанову суду від 29.11.2023, яка в подальшому була скасована Верховним Судом, не може бути підставою для відводу вказаних суддів, оскільки в даному випадку оскаржується процесуальне рішення, прийняте за результатами розгляду іншої заяви позивача про забезпечення позову.

Також не беруться до уваги і посилання заявника на неправомірність та необгрунтованість поновлення строку на апеляційне оскарження, як підстави для відводу суддів, оскільки згідно ч.4 ст.35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких у даному випадку адвоката відповідача не влаштовує.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 13.01.2021 у справі №761/16124/15-ц.

Подібна позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні №46 від 07.09.2017, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів у розумінні Закону України "Про запобігання корупції".

Крім того, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Craxi v. Italy" від 07.12.2000, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Відтак, процесуальні рішення суддів, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для їх відводу, а незгода учасника справи з судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду.

При цьому, незгода заявника з судовими рішеннями є підставою для їх оскарження в установленому законом порядку, для чого в Україні, відповідно до Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів", діють суди апеляційної та касаційної інстанцій, та не може бути підставою для відводу судді.

Враховуючи викладене вважаю, що наведені заявником доводи в обґрунтування заяви про відвід колегії суддів у складі: головуюча суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Грязнов В.В. не можуть бути підставою, в розумінні статей 35, 36 ГПК України, для їх відводу від розгляду даної справи. Доводи, викладені заявником у заяві про відвід, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність суддів під час розгляду даної справи, безпосередньо та однозначно не вказують на їх особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до заявника або особисту прихильність до інших учасників справи, не вмотивовані та не підтверджені жодними доказами і ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки зводяться лише до оцінки процесуальних дій суду (незгода з поновленням строку на апеляційне оскарження), з огляду на що, в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 35-38, ч.11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича адвоката Войтенка В.В. про відвід колегії суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючої судді Розізнаної І.В., судді Павлюк І.Ю., судді Грязнова В.В. від розгляду справи №906/952/23 - відмовити.

Суддя Коломис В.В.