УХВАЛА

м. Київ

01.04.2024Справа № 910/3714/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтраст»

до 1. Міністерства юстиції України

2. Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області

3. Бучанської міської ради

про скасування наказів

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику учасників

ВСТАНОВИВ:

27.03.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтраст» до Міністерства юстиції України, Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області та Бучанської міської ради про

1) скасування наказу Міністерства юстиції України № 413/5 від 14.02.2024 «Про задоволення скарги»;

2) скасування наказу Міністерства юстиції України № 411/5 від 14.02.2024 «Про задоволення скарги».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.03.2000 КСП «Дружба» перереєстроване у виробничий сільськогосподарський кооператив «Дружба», який в свою чергу 24.10.2006 реорганізований шляхом перетворення в ТОВ «Агроконтраст». Відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»: при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. У 2022-2023 роках позивач на підставі рішень державного реєстратора Пристоличної сільської ради Київської області Тимошенко О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень оформив право власності на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:001:0799, :05:001:0800, :05:001:0801, :05:001:0802, :05:001:0805, :05:001:0804, :05:001:0803, :05:001:0806, :05:001:0276, :05:001:0275, :05:001:0807, :05:001:0808. Бородянська селищна рада Бучанського району Київської області звернулась до колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України зі скаргою № 58 від 12.04.2023 на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо перелічених земельних ділянок. Міністерством юстиції України прийнято наказ № 413/5 від 14.02.2024 про задоволення скарги відпоавівдача-2. 12.04.2023 Бучанська міська рада також звернулась до колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України зі скаргою № 12.1-08/866 на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо перелічених земельних ділянок. Міністерством юстиції України прийнято наказ № 411/5 від 14.02.2024 про задоволення скарги відпоавідача-3. Позивач вважає, що дані накази прийняті з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015, а також порушують законне право власності позивача на земельні ділянки.

28.03.2024 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань, нотаріусам, посадовим особам Міністерства юстиції України та його територіальним органам, комісіям, Офісу протидії рейдерству, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, вчиняти в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань реєстраційні дії на виконання пунктів 1, 2, 5 наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» 14.02.2024 за № 413/5, а також пунктів 1, 2, 4 наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» 14.02.2024 за № 411/5.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що земельні ділянки позивача можуть вибути з його законного володіння та бути зареєстровані за відповідачем-2 та відповідачем-3. У разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти реєстраційні дії на виконання спірних наказів позивач фактично може бути позбавлений права власності на земельні ділянки, що спричинить необхідність оскарження таких реєстраційних дій у адміністративному та судовому порядку, що свідчить про те, що невжиття заявленого заходу призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду. Зауважує, що оскільки оспорювані накази Міністерства юстиції України є самостійними підставами для проведення у ДРРПНМ реєстраційних дій, вони можуть бути виконані Офісом протидії рейдерству у будь-який момент та незалежно від яких-небудь заборон, крім тих, що його стосуються безпосередньо, що свідчить про реальний ризик заподіяння шкоди правам та інтересам заявника та ускладнення захисту його прав в межах одного судового провадження без вжиття заходів забезпечення позову. З огляду на наведені вище обставини існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може зробити неможливим та істотно ускладнить виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтраст» про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом із тим, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

При цьому обов`язок доказування необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Заявником суду не наведено жодних підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Приймаючи до уваги відсутність жодних доказів в підтвердження викладеного у заяві та будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтраст» про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 01.04.2024. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова