ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" березня 2024 р. Справа № 924/54/24

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., при секретарі судового засідання Буй К.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Волочиської окружної прокуратури інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Сатанівська селищна рада, смт.Сатанів, Хмельницької області

до ТОВ "УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА'', м.Київ

про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення безпідставно набутого майна (коштів) в сумі 31 253,18 грн.

Представники сторін:

Від позивача: не з"явився;

Від відповідача: Бажан І.Г. - директор ТОВ "Укргаз Енерго Поставка" (в режимі відеоконференції);

Від прокуратури: Приступа В.І. на підставі службового посвідчення №072550 від 01.03.2023р.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: з оголошенням перерви в засіданні суду від 05.03.2024р.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява керівника Волочиської окружної прокуратури інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Сатанівська селищна рада, смт.Сатанів, Хмельницької області до ТОВ "УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА'', м.Київ про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення безпідставно набутого майна (коштів) в сумі 31 253,18 грн.

Ухвалою суду від 09.01.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 19.02.2024р. постановлено ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідач у відзиві на позов (від 06.02.2024р.), звернув увагу на те, що в якості підтвердження факту порушення вимог законодавства під час укладення додаткової угоди № 1 від 26.02.2021р., позивач посилається на те, що цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №254/21 від 04.02.2021р., не містить Інформацію про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу грудня 2020 року на 15.12.2020р., ресурсу січня 2021 року станом на 04.02.2021р. та ресурсу лютого 2021 року станом на 03.02.2021р.

При цьому, заявник посилається на довідку Хмельницької ТПП № 22-05/1266 від 09.12.2021р. в якій визначена на вартість газу станом на 29.12.2021р. та 26.02.2021р. на євро пейських хабах до кордону України, як підставу для визнання необгрунтованою цінової довідки Харківської торгово-промислової палати №254/21 від 04.02.2021р.

Порівняння цін українського ринку газу та запропонованих заявником цін на європейських хабах свідчать про те, що ціна газу європейських хабів на дату укла дення додаткової угоди № 1 була на 41% вища ніж первісна ціна газу зафіксована в Дого ворі від 29.12.2020р. № 21/173.

Вартість газу на дату подання цінової пропозиції форму ється виключно Замовником тендеру і ТОВ «Укргаз енерго поставка» ніяким чином не може впливати на процес формування такої ціни, незалежно від інформації про середньо зважену ціну на ринку газу. При цьому, відповідачем була запропонована найнижча ціна - 5 990,00 грн., що стало підставою для перемоги в тендері і саме ця ціна була зазначена в укладеному Договорі.

Вимога про визнання недійсними додаткових угод грунтується на правовому висновку Верховного Суду, щодо неможливості підвищення ціни більш ніж на 10% незалежно від кількості укладених додаткових угод, (правовий висновок Верхов ного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021р. у справі №927/491/19) який був сформульований вже після укладення оспо рюваних додаткових угод.

На думку відповідача такий висновок взагалі ставить під сумнів доцільність укладення будь-яких договорів на підставі публічних закупівель.

Вказане суперечить роз`ясненню наданому в Листі Мінекономрозвитку України від 27.10.2016р. № 3302-06-34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю»

Як зазначено в Листі № 3304-04-69987-06 від 24.11.2020р. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства Украйни зміна істотних умов договору про закупівлю у випадках, встановлених частиною п`ятою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», може здійснюватися саме у разі та у спосіб, що передбачені договором про закупівлю. Внесення змін до договору, про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі.

Згідно п.11.4 Договору збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків про порційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. Зміна ціни за одиницю газу здійснюється шляхом надання докумен тального підтвердження (довідки) Торгово промислової Палати. Пункт 2 ча стини 5 статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» може застосовуватися сторонами не частіше ніж 1 раз на календарний місяць.

Відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов Договору якості підстави для внесення змін до Договору була надана довідка Харківської ТПП, позивач не спростував факту підвищення ціни на газ в період з дати укладення Договору до дати укладення Додаткової годи № 2 (29.12.2020р. - 26.02.2021р.).

У відповіді на відзив (від 13.02.2024р.) прокурор зазначає, що цінова довідка Харківської ТПП № 254/21 від 04.02.2021р. містить інформацію про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу грудня 2020 року станом на 15.12.2020р., ресурсу січня 2021 року станом на 04.01.2021р. та ресурсу лютого станом на 03.02.2021р. за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа».

Згідно вказаної довідки Харківською ТПП для визначення коливання ринку визначено середньозважені ціни на газ станом на 15.12.2022р., 04.01.2021р. та 03.02.2021р.

Довідка Харківської ТПП № 254/21 від 04.02.2021р. містить середньозважену вартість газу всього ресурсу грудня 2020 року станом на 15.12.2020р. (але не містить ціни станом на дату укладення договору 29.12.2020р.) та середньозважену вартість газу ресурсу лютого 2021 станом на 03.02.2021р. (але не містить ціни станом на дату укладення додаткової угоди № 1 від 26.02.2021р.).

Незважаючи на вказане, у період часу з 12.01.2021р. по 26.02.2021р., на ринку відбулося спадання ціни на газ, проте в результаті укладення додаткової угоди № 1 від 26.02.2021р. сторонами збільшено ціну на газ на 10%.

Твердження відповідача про те, що ціна на європейських хабах не може бути використана при укладенні та виконанні договорів про постачання газу на території України (в тому числі при підписанні додаткових угод) суперечить роз`ясненням Мінекономрозвитку № 3304-04/54265-06 від 11.12.2018р. «Щодо розрахунку ціни на природний газ», відповідно до яких орієнтиром при визначені ціни на газ можуть бути біржові ціни на міжнародних (європейських) хабах, на яких закуповується газ, який імпортери поставляють на український ринок, і відповідно на ціну якого орієнтуються постачальники під час продажу газу внутрішнього видобутку споживачам.

Довідка Харківської ТПП № 254/21 від 04.02.2021р. є неналежним документом для підтвердження наявності підстав щодо зміни істотних умов Договору шляхом укладання додаткової угоди №1 та відображає інформацію, вигідну для постачальника ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА».

У відповідності до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016р. №3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору», внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

З урахуванням вищевикладеного, додаткова угода № 1 від 26.02.2021р., якою внесено зміни до істотних умов основного договору №21/173 від 29.12.2020р., що укладена між сторонами з порушеннями вимог законодавств у сфері публічних закупівель, підлягає визнанню недійсною, як така, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Визнання недійсної будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично незаконною, оскільки без попередньої додаткової угоди буде ціна по послідуючій угоді фактично перевищувати підвищення ціни за одиницю товару більше, ніж на 10 %, визначених в статті 41 Закону, у порівнянні із основним договором.

Так, додатковою угодою № 2 від 19.04.2021р. Замовником збільшено ціну за одиницю товару ще на 8,5%, яка склала 7150,00 грн. за одиницю продукції.

В обґрунтування підстав підвищення ціни згідно додаткової угоди № 2 постачальником надано довідку Хмельницької торгово-промислової палати № 22-05/282 від 08.04.2021р., в якій відображено відомості щодо коливання ціни природного газу на ринку за результатами аналізу торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» станом на 01.04.2021р.

Вказана довідка не може слугувати обгрунтованою підставою для зміни ціни та укладення згаданої додаткової угоди, оскільки містить дані про коливання ціни на природний газ на окремо взяту дату торгів упродовж періоду з 01.02.2021р. по 29.03.2021р. у порівняні із 01.04.2021р., а не на дату укладення додаткової угоди, видана не на дату укладення додаткової угоди, у зв`язку з чим не відображає ціну на природній газ саме на момент укладення додаткової угоди № 2.

Отже, посилання сторін при укладанні додаткової угоди на довідку торгово-промислової палати не підтверджує коливання ціни на ринку природного газу і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку у бік збільшення, так як ціна на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» вказана у довідках тільки на окрему дату.

За таких умов додаткова угода №2 від 19.04.2021р. до Договору № 21/173 від 29.12.2020р., якою сторонами підвищено вартість газу за основним договором до 7150,00 грн., або на 19,4%, також підлягає визнанню недійсною, оскільки укладена після та на основі додаткової угоди № 1.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) проти позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позов.

На адресу суду 05.03.2024р. від Сатанівської селищної ради надійшла заява про розгляд даної справи без участі представника за наявними матеріалами, щодо розгляду даної справи покладається на розсуд суду.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Волочиською окружною прокуратурою встановлено, що в грудні 2020 року Сатанівською селищною радою (далі - Замовник) на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів за UА-2020-11-26-000280-с про закупівлю товару за ДК 021:2015:09123000-7 - Природний газ та відомості про укладення 29.12.2020р. з Товариством з обмеженою відповідальність «УКР ЕНЕРГО ПОСТАВКА» (далі - Постачальник) договору №21/173 на постачання природного газу (далі-Договір).

Відповідно до умов договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році узгоджені обсяги товару «код ДК 021:2015:09120000-6 - «Газове паливо» (Природний газ) (п. 1.1 .Договору).

Сума договору становить 898 500,00 гривень в тому числі ПДВ (розділ 3 пункт 3.1. Договору). До сплати за 1 тис. куб. м природного газу - 5 990,00 грн.

Відповідно до п.1.2. Договору, річний обсяг відбору (споживання) газу до 150 000,00 куб.м. річні обсяги відбору (споживання) газу по місяцях: січень - 27000 куб.м., лютий - 27000 куб.м., березень - 24000 куб.м., квітень - 14000 куб.м., жовтень - 12000 куб.м., листопад - 23000 куб.м., грудень - 23000 куб.м.

Сторонами упродовж лютого-червня 2021 року укладено 2 додаткові угоди до Договору, якими збільшено вартість за 1000 куб. м газу.

26.02.2021р. сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою збільшено ціну за 1000 куб. м газу до 6 589,00 грн. (збільшено на 10 %), а обсяг поставленого газу зменшився до 137 890,26 куб.м

19.04.2021р. сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою збільшено ціну за 1000 куб. м газу до 7 150,00 грн. (збільшено на 8,5 %), а обсяг поставленого газу зменшився до 131 200,58 куб. м.

05.06.2021р. сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору на постачання природного газу № 21/173 від 29.12.2020р., на підставі якої вказаний Договір розірвано з 11.06.2021р.

Вказані додаткові угоди за № 1 від 26.02.2021р. та № 2 від 19.04.2621р. якими збільшену ціну за 1 тис. куб. м з 5990 грн. до 7150 грн., тобто на 1160 грн., та зменшено кількість природного газу на 18 799,42 куб. м укладено з порушенням Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до пункту 11.4., умови Договору про закупівлю не повинні відрізнятись від тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю продукції) переможця процедури закупівлі та не повинні змінюватись після підписання Договору про закупівлю до повного виконання зобов`язань, крім випадків визначених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», умовами Договору та чинним законодавством.

Підставою для укладення сторонами додаткових угод №1 від 26.02.2021р., №2 від 19.04.2021р., якими внесено зміни до істотних умов основного договору № 21/173 від 29.12.2020р., з урахуванням пункту 11.6 договору, сторонами обрано п. 2 ч. 5 ст. 41 Законну України «Про публічні закупівлі», відповідно до якого зміни вносяться у зв`язку із коливанням ціни товару на ринку.

Додатковою угодою №1 від 26.02.2021р. збільшено ціну за одиницю товару з 5 990,00 грн/1000 куб.м до 6 589,00грн/1000 куб.м (на 10 %),

В обгрунтування укладення сторонами додаткової угоди № 1 від 26.02.2021р. зазначено п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п.11.4 Договору, а саме у зв`язку зі зміною кон`юктури ринку, стрімким зростанням закупівельних цін на природний газ, що підтверджено Довідкою від 04.02.2021р. Торгово-промисловоьпалати України.

Вказана довідка Харківської торгово-промислової палати не містить інформацію про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу грудня 2020 року на 15.12.2020р., ресурсу січня 2021 року станом на 04.01.2021р. та ресурсу лютого 2021 року станом на 03.02.2021р.

Відповідно до Довідки Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/1267 від 09.12.2021р., отриманої на запит Волочиської окружної прокуратури, ціна за 1 тис.куб.м. станом на 29.12.2020р. становила 9 258,48 грн/тис.куб.м, а станом на 26.02.2021р. становила 8 440,62 грн/тис.куб.м, тобто фактично ціна зменшилась на 8,83 %, що свідчить про порушення сторонами вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 11.4. Договору.

Додатковою угодою №2 від 19.04.2021р. збільшено ціну за одиницю товару з 6 589,00 грн./тис.куб.м. до 7 150,00 грн./тис.куб.м (тобто на 8,5 %).

В обґрунтування укладення, сторонами додаткової угоди № 2 від 19.04.2021р. зазначено п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п.11.4 Договору, а саме у зв`язку зі зміною кон`юктури ринку, стрімким зростанням закупівельних цін на природний газ, що підтверджено Довідкою № 22-05/282 від 08.04.2021р. Торгово-промислової палати України.

Вказане підвищення ціни суперечить вимогам п. 11.4. Договору, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», згідно яких істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, окрім збільшення ціни за одиницю товару, до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Таким чином, сторонами, всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі» (чинного на момент укладення договору та здійснення правовідносин) та положень укладеного договору, укладено додаткові угоди, згідно яких суттєво зменшено обсяги природного газу, що планується закупити на 18 799,42 куб.м, та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.

З урахуванням вищевикладеного, прокурор звернувся до суду з позовом про визнання недійсними додаткові угоди за № 1 від 26.02.2021р., №2 від 19.04.2021р., якими внесено зміни до істотних умов основного договору №21/173 від 29.12.2020р., що укладені сторонами з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель.

Згідно актів, приймання-передачі природного, газу, які долучені до матеріалів позовної заяви, Сатанівській селищній раді поставлено 61066,66 куб.м природного газу та за який перераховано ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» 397 042,47 грн.

Упродовж 2021 року за даним договором ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» за поставлений природний газ повинно було отримати грошові кошти в сумі 365 789,29 грн.

Відповідно до умов договору № 21/173 від 29.12.2020р. та додаткових угод якими внесено зміни до істотних умов договору, Замовником безпідставно надміру сплачено, а ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» безпідставно збережено кошти на загальну суму 31 253,18 грн.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) №3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Сатанівської селищної ради, прокурор зазначив, що порушенням інтересів держави є те, що сторонами під час проведення закупівлі природного газу порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, що спричинило безпідставне витрачання коштів Сатанівської селищної об`єднаної територіальної громади, нераціональне та неефективне їх використання. Крім того, укладеннями додаткових угод до договору порушено державні та суспільні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод замовник фактично отримав меншу кількість природного газу, що призводить до порушення інтересів, визначених Законом України "Про публічні закупівлі" в частині досягнення мети проведення самого тендеру. Правильне застосування законодавства у сфері публічних закупівель, яке регулює одну з найбільш соціально значущих сфер - здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад, беззаперечно становить суспільний інтерес. З огляду на положення ст. ст. 26, 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прокурор зауважив, що Сатанівської селищна рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади в особі Сатанівської селищної ради.

Системне тлумачення положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999).

Так, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільської ради належить, зокрема розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо здійснення місцевих запозичень, щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.

Тобто з огляду на вищезазначене Сатанівська селищна рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів становить інтерес територіальної громади в її особі. При цьому, оскільки Сатанівська селищна рада є стороною оспорюваних додаткових угод та на її користь прокурор просить стягнути надмірно сплачені за договором грошові кошти, то прокурор також правомірно визначив її позивачем у справі.

Зазначене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (відповідно до якої за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем) та позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/199 (прокурор правильно визначив відділ (сторону договору) як позивача, враховуючи, що позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених за договором грошових сум на користь відділу).

Судом зважається на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень (органи державної влади, органи місцевого самоврядування або інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції яких віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах), а не прокурор, між тим для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Сатанівська селищна рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади в особі Сатанівської селищної ради.

Листом №1309/02-19/2023 від 21.12.2023р. Сатанівською селищною радою підтверджено про невжиття заходів щодо відновлення порушеного права за зобов"язаннями по Договору № 21/173 від 29.12.2020р.

При цьому, наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді позивачем не заперечено.

Прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні позивача, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту інтересів держави.

Вказане відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави в особі позивача шляхом пред`явлення цього позову. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019р. у справі №903/129/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому суд виходить з того, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як вбачається з позовних вимог, прокурор просить, зокрема визнати недійсними додаткові угоди №1 від 26.02.2021р., №2 від 19.04.2021р. до договору на постачання природного газу №21/173 від 29.12.2020р., укладеного між Сатанівською селищною радою та відповідачем за результатами проведення процедури публічних закупівель.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасно, правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями частини першої статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Так, згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як убачається з матеріалів справи, в грудні 2020 року за результатами проведення процедури закупівлі UА-2020-11-26-000280-с між відповідачем як постачальником та Сатанівською селищною радою як споживачем укладено договір на постачання природного газу №21/173 від 29.12.2020р.

Відповідно до умов договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році узгоджені обсяги товару «код ДК 021:2015:09120000-6 - «Газове паливо» (Природний газ) (п. 1.1 Договору).

Сума договору становить 898 500,00 гривень в тому числі ПДВ (розділ 3 пункт 3.1. Договору). До сплати за 1 тис. куб. м природного газу - 5 990,00 грн.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За умовами п. 11.1 договору він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу до 31.12.2021р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

Таким чином, станом на момент укладення договору сторонами погоджені істотні умови - предмет, кількість, ціна, строк виконання зобов`язань за договором.

Підставою для укладення сторонами додаткових угод №1 від 26.02.2021р., №2 від 19.04.2021р., якими внесено зміни до істотних умов основного договору № 21/173 від 29.12.2020р., з урахуванням пункту 11.6 договору, сторонами обрано п.2 ч.5 ст.41 Законну України «Про публічні закупівлі», відповідно до якого зміни вносяться у зв`язку із коливанням ціни товару на ринку.

Водночас, ні вимогами ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», якою передбачено випадки зміни умов договору в частині ціни за одиницю товару, ні умовами договору не передбачено можливості зміни обсягу та кількісного вираження товару без відповідного документального підтвердження саме коливання (стрімкого збільшення) ціни такого товару на ринку.

Аналогічні вимоги зазначені у листі-роз`ясненні Мінекономрозвитку від 27.10.2016р. № 3302-06/34307-06, відповідно до якого зазначається, що внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обгрунтованим та документально підтвердженим.

Отже, у кожному випадку це буде той документ, який підтверджує факт коливання ціни конкретного предмета закупівлі зокрема, інформація (довідка) або експертний висновок відповідного органу, який має повноваження моніторити ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах натакий товар.

На підтвердження факту-коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників- коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.

Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №912/1580/18.

Додатковою угодою №1 від 26.02.2021р. збільшено ціну за одиницю товару з 5 990,00 грн/1000 куб.м до 6 589,00грн/1000 куб.м (на 10 %),

В обгрунтування укладення сторонами додаткової угоди № 1 від 26.02.2021р. зазначено п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п.11.4 Договору, а саме у зв`язку зі зміною кон`юктури ринку, стрімким зростанням закупівельних цін на природний газ, що підтверджено Довідкою від 04.02.2021р. Торгово-промисловоьпалати України.

Однак, вказана довідка Харківської торгово-промислової палати не містить інформацію про рівень середньозважених цін на природний газ ресурсу грудня 2020 року на 15.12.2020р., ресурсу січня 2021 року станом на 04.01.2021р. та ресурсу лютого 2021 року станом на 03.02.2021р.

Відповідно до довідки Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/1267 від 09.12.2021р., отриманої на запит Волочиської окружної прокуратури, ціна за 1 тис.куб.м. станом на 29.12.2020р. становила 9 258,48 грн/тис.куб.м, а станом на 26.02.2021р. становила 8 440,62 грн/тис.куб.м, тобто фактично ціна зменшилась на 8,83 %, що свідчить про порушення сторонами вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 11.4. Договору.

Однак, ні вимогами ст. 41 Закону, якою передбачено випадки зміни умов договору в частині ціни за одиницю товару, ні умовами договору не передбачено можливості зміни обсягу та кількісного вираження товару без відповідного документального підтвердження саме коливання (стрімкого збільшення) ціни такого товару на ринку.

У відповідності до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016р. № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору», внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, однак перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Сторонами документально не підтверджено та жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладення Договору до моменту, виникнення необхідності внесення змін (укладення додаткової угоди за № 1).

Постачальник зобов`язаний був не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для Замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Продавець повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним.

Продавець також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 18.06.2021р. у справі № 927/491/19.

З урахуванням вищевикладеного, додаткова угода № 1 від 26.02.2021р., якою внесено зміни до основного договору № 21/173 від 29.12.2020р., що укладена між сторонами з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель, підлягає визнанню недійсною.

Додатковою угодою №2 від 19.04.2021р. збільшено ціну за одиницю товару з 6 589,00 грн./тис.куб.м. до 7 150,00 грн./тис.куб.м (тобто на 8,5 %).

В обґрунтування укладення, сторонами додаткової угоди № 2 від 19.04.2021р. зазначено п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п.11.4 Договору, а саме у зв`язку зі зміною кон`юктури ринку, стрімким зростанням закупівельних цін на природний газ, що підтверджено Довідкою № 22-05/282 від 08.04.2021 Торгово-промислової палати України.

Враховуючи те, що внесення змін, відповідно, до додаткової угоди № 1 від 26.02.2021р., № 2 від 19.04.2021р. суперечать вимогам Закону України «Про публічні закупівлі» та вони підлягають визнанню недійсними, відсоткове співвідношення збільшення ціни, яке здійснено 15 червня 2021 року, необхідно рахувати від базової ціни, передбаченої умовами основного договору № 21/173 від 29.12.2020р. Тобто, ціну за одиницю товару фактично збільшено з 5 990,00 грн. до 7 150,00 грн. (на 19,4%).

Вказане підвищення ціни суперечить вимогам п.11.4. договору, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», згідно яких істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, окрім збільшення ціни за одиницю товару, до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19 від 18.06.2021р. у своїй постанові зазначає, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни

його ціни. Підприємець мас передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Також Верховним Судом у вищезазначеній постанові вказано, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.

Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми ЗУ «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Із вказаного слідує, що ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА», спонукаючи Замовника до укладення додаткових угод, мало на меті збільшити ціну за одиницю товару на вигідний для себе відсоток, а не на реальний відсоток коливання.

При цьому Продавець зобов`язаний був не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обгрунтувати для Замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Продавець повинен обгрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 18.06.2021р. у справі № 927/491/19,

Окрім того, у всіх довідках торгово-промислової палати, наданих самим постачальником, як підстава для внесення змін до договору, міститься Інформація про середньоринкові ціни на природний газ станом на конкретні дати грудня, січня та лютого 2021 року, а також окремі декади вказаних місяців, що свідчить про неможливість їх використання, як документального обґрунтування для внесення змін до істотних умов договору.

Зокрема, підставою для підняття ціни 26.02.2021р. слугувала довідка Харківської торгово-промислової палати №254/21, у якій зазначено відомості про відсоткове співвідношення середньозважених цін на природний газ на 15.12.2020р. та на 04.01.2021р., а також 04.01.2021р. та 03.02.2021р., аналогічно, підстава для укладення додаткової угоди за № 2 від 19.04.2021р. - довідка ТПП від 08.04.2021р. з відомостями про коливання ціни станом на 01 квітня 2021 року.

Зазначене в свою чергу порушує основні принципи, що передбачені ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме, добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Таким чином, сторонами, всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі» (чинного на момент укладення договору та здійснення правовідносин) та положень укладеного договору, укладено додаткові угоди, згідно яких суттєво зменшено обсяги природного газу, що планується закупити на 18 799,42 куб.м., та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019р. у справі № 915/1868/18).

Беручи до уваги вищевказані положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, оскільки на момент укладення додаткових угод №1 від 26.02.2021р., №2 від 19.04.2021р. не було підтверджено коливання ціни на товар належними та допустимими доказами, додатковими угодами підвищено ціну на товар понад 10% у порівнянні з ціною, що була встановлена при укладенні договору, та дію таких угод поширено на уже виконані зобов`язання з поставки товару, суд доходить висновку, що оспорені додаткові угоди укладено всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", ч. 3 ст. 631, ч. 3 ст. 632 ЦК України, з огляду на що зазначені угоди підлягають визнанню недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, додаткові угоди за №1 від 26.02.2021р., №2 від 19.04.2021р., якими внесено зміни до істотних умов основного договору №21/173 від 29.12.2020р., що укладені сторонами з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель, підлягають визнанню недійсними.

Щодо заявленої прокурором позовної вимоги про стягнення з відповідача 31 253,18 грн. коштів, перерахованих за товар, який не отримано, судом враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема договори про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно зі статтею 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Отже, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений позивачу, врегульований нормами глави 54 ЦК України "Купівля-продаж" (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Зважаючи на недійсність оспорених додаткових угод щодо зміни ціни, беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, зобов`язання сторін за вказаний період регулюються умовами договору.

Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно актів, приймання-передачі природного, газу, які долучені до матеріалів позовної заяви, Сатанівській селищній раді поставлено 61066,66 куб.м природного газу та за який перераховано ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» 397 042,47 грн.

Упродовж 2021 року за даним договором ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» за поставлений природний газ повинно було отримати грошові кошти в сумі 365 789,29 грн.

Відповідно до умов договору № 21/173 від 29.12.2020р. та додаткових угод якими внесено зміни до істотних умов договору, Замовником безпідставно надміру сплачено, а ТОВ «УКРГАЗ ЕНЕРГО ПОСТАВКА» безпідставно збережено кошти на загальну суму 31 253,18 грн.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 31 253,18 грн. та їх задоволення у повному обсязі.

Висновок суду про стягнення коштів за товар, який так і не був поставлений за договором, на підставі ст. 670 ЦК України відповідає правовій позиції, якої стало та послідовно дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.02.2023р. у справі №903/383/22, від 16.02.2023р. у справі №903/366/22, від 13.04.2023р. у справі №908/653/22, які прийняті за наслідками розгляду спору щодо дотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при виконанні сторонами договору постачання енергоносіїв.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

Судом зважається на те, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006р. та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010р. зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними додаткові угоди №1 від 26.02.2021р. та №2 від 19.04.2021р. до договору на постачання природного газу №21/173 від 29.12.2020р., укладеного між Сатанівською селищною радою (Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Сатанів, вул. Бузкова, 135Ж, код 04406118) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргаз енерго поставка" (м. Київ, провулок Московський, буд. 2б, код 42907209).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргаз енерго поставка" (м. Київ, провулок Московський, буд. 2б, код 42907209) на користь Сатанівської селищної ради (Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Сатанів, вул. Бузкова, 135Ж, код 04406118) кошти в сумі 31 253,18 грн. (тридцять одну тисячу двісті п"ятдеся три гривні 18 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргаз енерго поставка" (м. Київ, провулок Московський, буд. 2б, код 42907209) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, буд. 3; код 02911102) 8 052,00 грн. (вісім тисяч п"ятдесят дві гривні 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 03.04.2024.р

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу -

3 - відповідачу -