ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 924/706/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 (головуючий - Маціщук А.В., судді: Василишин А.Р., Бучинська Г.Б.) і рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.09.2023 (суддя Яроцький А.М.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення грошових коштів.

ВСТУП

1. Сторонами цієї справи є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - "Позивач", ТОВ "ОГС України") і Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (далі - "Відповідач", АТ "ОГС "Хмельницькгаз").

2. АТ "ОГС "Хмельницькгаз" не виконало взяті на себе за договором про транспортування природного газу зобов`язання, а саме не сплатило ТОВ "ОГС України" вартості перевищення замовленої (договірної) потужності.

3. У зв`язку з цим ТОВ "ОГС України" звернулося до суду із позовом у цій справі, в якому просило стягнути з АТ "ОГС "Хмельницькгаз" наявну заборгованість з нарахованими на неї пенею, 3 % річних та інфляційними втратами.

4. Під час розгляду справи АТ "ОГС "Хмельницькгаз" добровільно сплатило на користь ТОВ "ОГС України" всю суму основної заборгованості, а тому провадження щодо цих вимог місцевим судом було закрито. В частині ж нарахованих сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат спір між сторонами продовжив існувати і був розглянутий судами по суті.

5. Суди вирішили, що позов ТОВ "ОГС України" в цілому є обґрунтованим, суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат нараховані правомірно та правильно. Між тим, враховуючи відповідне клопотання Відповідача, суди дійшли висновку про наявність у даному випадку підстав для зменшення заявленої до стягнення пені на 90 %.

6. Позивач із здійсненим судами зменшенням пені не погодився і звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

7. За викладеного, у даному касаційному провадженні перед Верховним Судом постало питання правильності застосування судами попередніх інстанцій приписів частини першої статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто норм матеріального права, якими передбачено право суду зменшувати належні до стягнення штрафні санкції.

8. Спрощено це питання можна сформулювати таким чином:

"Чи правомірно суди попередніх інстанцій у спірних правовідносинах зменшили нараховану Відповідачеві пеню на 90%"

9. Здійснивши касаційний перегляд судових рішень, Верховний Суд констатував правомірність вчинених судами дій, а тому касаційну скаргу Позивача відхилив, оскаржувані рішення залишив без змін.

10. Далі детально.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини спору

11. 04.02.2020 ТОВ "ОГС України" (як оператор) і АТ "ОГС "Хмельницькгаз" (як замовник) уклали договір № транспортування природного газу (далі - Договір).

11.1. Пунктом 2.1 Договору визначено, що оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в договорі вартість такої послуги.

11.2. Відповідно до пункту 2.5. Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, зокрема, але не виключно оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

11.3. Згідно з пунктом 3.2. Договору оператор має право стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності, в порядку, визначеному цим договором.

11.4. При цьому, за умовами пункту 4.1 Договору замовник зобов`язався не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності, у порядку, визначеному цим договором та Кодексом.

11.5. Відповідно до пункту 8.4. Договору замовник, який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг. За умовами договору у випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності замовником (оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

11.6. Пунктом 11.2. Договору передбачено, що оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

11.7. Згідно ж з пунктом 11.3. Договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріплені печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовано відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулювання відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

12. 01.12.2020 сторони підписали додаткові угоди № 1 та № 2 до Договору, а 11.12.2020 додаткову угоду № 3 до нього ж. Цими угодами сторонами погоджувались порядок визначення вартості та розрахунків за договірну потужність.

13. За результатами виконання своїх зобов`язань за Договором Позивачем здійснено розрахунок вартості плати за перевищення Відповідачем потужності у відповідних розрахункових місяцях, а саме: за січень 2022 року виявлено остаточні обсяги несанкціонованого відбору природного газу в розмірі 3849,07 куб.м., за лютий 2022 року - в розмірі 1145,28 куб.м., за березень 2022 року - в розмірі 52915,91 куб.м., за травень 2022 року - в розмірі 1980,03 куб.м., за серпень 2022 року - в розмірі 32,49 куб.м., за жовтень 2022 року - в розмірі 2983,31 куб.м., за листопад 2022 року - в розмірі 2633,86 куб.м., за січень 2023 року - в розмірі 1450,67 куб.м.

14. Як наслідок оформлені акти врегулювання щодобових небалансів, а саме: акт № 01-2022- від 31.01.2022 за газовий місяць січень 2022 року на суму 130819,10 грн; акт № 02-2022- від 28.02.2022 за газовий місяць лютий 2022 року на суму 44600,34 грн; акт № 03-2022- від 31.03.2022 за газовий місяць березень 2022 року на суму 2505071,74 грн; акт № 05-2022- від 31.05.2022 за газовий місяць травень 2022 року на суму 59711,59 грн; акт № 08-2022- від 31.08.2022 за газовий місяць серпень 2022 року на суму 1446,91 грн; акт № 10-2022- від 31.10.2022 за газовий місяць жовтень 2022 року на суму 82815,49 грн; акт № 11-2022- від 30.11.2022 за газовий місяць листопад 2022 року на суму 91735,07 грн; акт № 01-2023- від 31.01.2023 за газовий місяць січень 2023 року на суму 43279,65 грн.

15. Також Позивачем були направлені в інформаційній платформі Відповідачу: рахунок № 01-2022- від 31.01.2022 на суму 130819,10 грн, рахунок № 02-2022- від 28.02.2022 на суму 44600,34 грн, рахунок № 03-2022- від 31.03.2022 на суму 2505071,74 грн, рахунок № 05-2022- від 31.05.2022 на суму 59711,59 грн, рахунок № 08-2022- від 31.08.2022 на суму 1446,91 грн, рахунок № 10-2022- від 31.10.2022 на суму 82815,49 грн, рахунок № 11-2022- від 30.11.2022 на суму 91735,07 грн, рахунок № 01-2023- від 31.01.2023 на суму 43279,65 грн.

16. Відправлення актів врегулювання щодобових небалансів та рахунків на оплату підтверджено Реєстром файлів відправлених з Інформаційної платформи. Акти отримані та підписані Відповідачем без зауважень.

17. АТ "ОГС "Хмельницькгаз" самостійно подано до НКРЕКП підписані уповноваженими посадовими особами та скріплені печаткою підприємства звіти, в яких Відповідач у повному обсязі визнав обсяги переданого природного газу з газотранспортної системи та обсяги використаної потужності за січень, лютий, березень, травень, серпень, жовтень, листопад 2022 року та січень 2023 року.

18. Натомість у строки, визначені у пункті 8.4. Договору, Відповідач не оплатив Позивачеві 2 959 479, 89 грн вартості перевищення договірної потужності за вказаний період.

Узагальнений зміст і підстави позовних вимог

19. Посилаючись на наведені обставини ТОВ "ОГС України" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до АТ "ОГС "Хмельницькгаз", в якому просило стягнути з останнього 2 959 479, 89 грн основної заборгованості, а також 506 318, 12 грн інфляційних втрат, 89 665, 05 грн 3 % річних та 626 546, 67 грн пені.

20. Підстави позову - обставини невиконання Відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості перевищення замовленої (договірної) потужності.

Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій

21. Господарський суд міста Києва своїм рішенням від 20.09.2023 провадження у даній справі в частині стягнення 2 959 479, 89 грн основного боргу закрив. В решті позов задовольнив частково. Стягнув з Відповідача на користь Позивача 62 654, 66 грн пені, 89 665, 05 грн 3% річних та 506 318, 12 грн інфляційних втрат. У стягненні 536 892, 01 грн пені відмовив.

22. Північно-західний апеляційний господарський суд своєю постановою від 19.12.2023 рішення місцевого суду залишив без змін.

23. Рішення судів мотивовані такими аргументами і обставинами.

23.1. Після подання позову у цій справі Відповідач добровільно сплатив усю суми основної заборгованості, а тому провадження у цій частині позовних вимог слід закрити у зв`язку із відсутністю предмета спору.

23.2. Матеріалами справи підтверджується неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, ці обставини ним визнаються, а тому позовні вимоги по суті є обґрунтованими.

23.3. Позивачем підставно та правильно розраховано і нараховано суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат на основну заборгованість.

23.4. Водночас наявними у спірних правовідносинах є підстави для зменшення, заявленої до стягненні пені, оскільки:

- неустойка не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і не має стати джерелом невиправданих додаткових прибутків кредитора;

- Відповідач не є кінцевим споживачем послуг з транспортування природного газу і на підставі відповідної ліцензії здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території Хмельницької області;

- Відповідач знаходиться у збитковому фінансовому стані, що підтверджується його фінансовим звітом станом на 31.03.2023;

- заборгованість населення перед Відповідачем станом на 20.07.2023 становить 61 596 800, 24 грн, а заборгованість теплопостачальних організацій - 7 627 930, 11 грн, що очевидно впливає і на спроможність Відповідача своєчасно виконувати розрахунки з кредиторами;

- Відповідач добровільно сплатив наявну заборгованість у повному розмірі;

- крім пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, Позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати, що відшкодує матеріальні втрати від знецінення коштів за весь час прострочення платежів;

- Позивачем не подано доказів понесення конкретних збитків в результаті дій Відповідача з несвоєчасного виконання умов Договору;

- звідси, виходячи також із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, заявлена до стягнення сума пені може бути зменшена до 62 654,66 грн.

Касаційна скарга

24. Не погодившись із судовими рішеннями, Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить в частині зменшення судами заявленої до стягнення пені їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги Позивача

25. Скаржник стверджує, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами попередніх інстанцій було неправильно застосовано приписи частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), порушено положення статей 13, 86, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) і таке застосування суперечить ряду висновків Верховного Суду щодо правильного застосування і дотримання вказаних норм у подібних правовідносинах, які було викладено, зокрема, у постановах від 12.02.2020 у справі № 924/414/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 21.01.2021 у справі № 927/704/19, від 15.11.2023 у справі № 910/1266/23.

26. Обґрунтовуючи своє твердження скаржник пояснює, що судами попередніх інстанцій належну до стягнення з Відповідача суму пені було зменшено без будь-яких вагомих обґрунтувань, відповідних доказів та без врахування майнового стану та інтересів Позивача. Більше того, вчинене судами зменшення пені сприяло уникненню Відповідача від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань, знівелювало інститут застосування та значення пені, стимулюватиме недобросовісних учасників господарських відносин не сплачувати надані послуги до моменту відкриття провадження у справах про стягнення заборгованості.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

27. У відзиві на касаційну скаргу Відповідач заперечує проти її задоволення. Скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою. Із рішеннями судів попередніх інстанцій погоджується і просить залишити їх без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

28. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

29. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників Позивача (Горбач А.М.) і Відповідача (Приходько С.В.), дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанції норм матеріального і процесуального права та вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

30. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

31. За приписами статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

32. Аналогічні норми містить і стаття 526 ЦК України.

33. Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

34. За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

35. Згідно з частинами першою, другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

36. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549 - 552 ЦК України.

37. Так, статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

38. Тобто, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

39. Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

40. Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

41. У тій же постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

42. Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

43. Частиною ж третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

44. Верховний Суд відмічає, що судова практика щодо застосування вказаних норм ГК України та ЦК України наразі є усталеною (див. зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 923/587/20, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 19.01.2021 у справі № 920/705/19, від 27.01.2021 у справі № 910/16181/18, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 11.03.2020 у справі № 910/16386/18, від 09.07.2020 у справі № 916/39/19, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 13.04.2021 у справі № 914/833/19, від 22.06.2021 у справі № 920/456/17) і відповідно до неї при визначенні розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):

- обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення;

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;

- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;

- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;

- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

- підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

45. Тобто при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

46. При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 - 238 ГПК України).

47. Так, стаття 86 ГПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

48. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 ГПК України).

49. Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

50. З обставин цього спору вбачається, що така оцінка була проведена судами попередніх інстанцій, а відповідна мотивація викладена в судових рішеннях. Ця мотивація в цілому співпадає із усталеними підходами, які склалися в судовій практиці при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки і протилежні доводи касаційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

51. Верховний Суд також констатує, що аргументи касаційної скарги в цілому не містять у собі питань права чи правозастосування, а є лише намаганнями Позивача спонукати суд касаційної інстанції до здійснення нової оцінки установлених обставин справи і переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, проте в силу вже згаданих вище приписів статті 300 ГПК України Верховний Суд таких повноважень немає.

52. У цій частині колегія суддів вважає доцільним звернути увагу скаржника на правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, де судом виснувано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

53. Щодо ж доводів скаржника про те, що зменшення судами належної до стягнення із Відповідача пені на 90 % суперечить правовим висновкам Верховного Суду, то колегія суддів з ними не погоджується і звертаючись до правового висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду, який викладено у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначає, що і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.

54. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

55. Звідси ніякої неузгодженості у питаннях застосування вказаних приписів матеріального права між здійсненим судами у цій справі та Верховним Судом у справах, на які посилається скаржник, немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

56. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 308 ГПК України). Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

57. Враховуючи наведені положення Закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у даній справі, колегія суддів Верховного Суду вирішила, що прийняті у справі рішення і постанова відповідають проаналізованим правовим нормам, а тому не можуть бути змінені чи скасовані. Водночас подана ТОВ "ОГС України" касаційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

58. В порядку приписів статті 129 ГПК України судові витрати за подання касаційної скарги несе скаржник.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 і рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.09.2023 у справі № 924/706/23 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Зуєв В.А.