РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2024Справа № 910/20132/23

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/20132/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу

СУТЬ СПОРУ:

29 грудня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 21.12.2023 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (відповідач) про стягнення 427 449,80 грн. (чотириста двадцять сім тисяч чотириста сорок дев`ять гривень 80 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті роялті за ліцензійним договором про передачу прав на використання торговельної марки № 1-Р від 07.08.2020 року, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 427 449,80 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2024 року матеріали справи № 910/20132/23 передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 року № 01.3-16/258/24 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/20132/23 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Яковенко А.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2024 року матеріали справи № 910/20132/23 передано на розгляд судді Коткова О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/20132/23, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Відповідно до повідомлення про доставку електронного листа, вищевказана ухвала суду була доставлена до електронного кабінету Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» 17.01.2024 року о 00:59.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала суду вважається врученою Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Альфа Страхування» 18.01.2024 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 02.02.2024 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса» (надалі - позивач, власник/ліцензіар) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» (надалі - відповідач, ліцензіат) укладено ліцензійний договір про передачу прав на використання торговельної марки № 1-Р (надалі - договір), відповідно до п. 2.1. якого власник надає ліцензіату за винагороду на термін дії цього договору невиключну ліцензію (невиключні права) на використання торговельної марки: знак для товарів та послуг для товарів та послуг класу 35, Свідоцтво на знак для товарів та послуг № 271192, видане Державною службою інтелектуальної власності та зареєстроване у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 25.02.2020р., але виключно в межах зазначеного використання торговельної марки (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.1. договору використання торговельної марки - рекламування можливості укладення договору страхування у мережі магазинів, що працюють під торговою маркою з метою залучення клієнтів до укладення договорів страхування із ліцензіатом.

В п. 1.4. договору визначено, що невиключна ліцензія - надання дозволу на використання торговельної марки в обсягах і на території, визначеній ліцензійним договором, і при цьому, власник має право дозволяти використовувати торговельну марку будь-якій третій особі, а так само і використовувати торгівельну марку самостійно для власних цілей, без необхідності отримання згоди на це ліцензіата.

За змістом п. 1.6. договору торговельна марка - знак для товарів та послуг, Свідоцтво на знак для товарів та послуг № 271192, видане Державною службою інтелектуальної власності та зареєстроване у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 25.02.2020р., яке належить на праві власності власнику (додаток № 1 до цього договору).

Згідно з п. 1.7. договору роялті - будь-який платіж, що отриманий як винагорода за право користування зареєстрованим знаком на товари і послуги (термін застосовується в розумінні пп. 14.1.225 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 2.2. договору ліцензіату надається право використовувати ТМ в межах класу 35, але при цьому виключно для наступних цілей: рекламування можливості укладення договору страхування у мережі магазинів, що працюють під торговою маркою з метою залучення клієнтів до укладення договорів страхування із ліцензіатом.

За умовами п. 4.1. договору ліцензіат має право використовувати торговельну марку відповідно до положень цього договору з моменту передачі йому права на використання торговельної марки до моменту її повернення власнику та/або припинення цього договору.

Згідно з п. 4.3. договору складання та підписання акту приймання - передачі права на використання торговельної марки (додаток 2 до цього договору) здійснюється при передачі права на використання торговельної марки. При поверненні ліцензіатом права на використання торговельної марки сторони підписують акт повернення права на використання торговельної марки (додаток 3 до цього договору).

Відповідно до п. 6.1. договору за надання права на використання торговельної марки ліцензіат сплачує власнику винагороду - роялті. Сторони, встановили, що сума винагороди за надання права користування ліцензіатом торговою маркою складає 5 000 000,00 грн. за один календарний місяць. Оплата роялті за використання торговельної марки здійснюється ліцензіатом щомісячно двома рівними частинами, не пізніше 20 числа поточного місяця (перша половина), та не пізніше 10 числа місяця наступного за попередній місяць (друга половина). Звітним є місяць, за який здійснюється оплата. Нарахування роялті здійснюється не рідше одного разу в місяць. Сторони мають право змінити суму винагороди за місяць, внесення таких змін оформлюється відповідною додатковою угодою до цього договору.

В п. 10.1. договору визначено, що цей договір укладений терміном на один рік і набуває чинності з 07 серпня 2020 року. Якщо за п`ять днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про свій намір припинити його дію, цей строк дії цього договору продовжується на три місяці (така пролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів).

14.08.2020 року між позивачем та відповідачем складено та підписано акт приймання-передачі права на використання торговельної марки за ліцензійним договором № 1-Р, за яким власником надано, а ліцензіатом прийнято невиключну ліцензію (нсвиключні права) на право використання торговельної марки у відповідності із умовами ліцензійного договору №1-Р від 07 серпня 2020 року.

Додатковою угодою № 11 від 01.11.2022 року сторони погодили з 01.11.2022 року змінити п. 6.1. договору виклавши його у новій редакції, відповідно до якої за надання права на використання торговельної марки ліцензіат сплачує власнику винагороду - роялті. Сторони встановили, що сума винагороди надання права користування ліцензіатом торговою маркою складає 378 356,00 грн. за один календарний місяць. Звітним є місяць, за який здійснюється оплата. Нарахування роялті здійснюється не рідше одного разу на місяць. Підписання сторонами цієї угоди та оплата винагороди ліцензіатом є належним підтвердженням надання права на використання торговельної марки ліценціату, та не потребує додаткового складання актів наданих послуг/робіт.

01.08.2023 року між позивачем (сторона-2) та відповідачем (сторона-1) укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до п. 1 якої сторони, маючи одна до другої взаємні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, прийшли до згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог за ліцензійним договором № 1-Р про передачу прав на використання торговельної марки від 07.08.2020 року, за яким сторона-1 є боржником, а сторона-2 є кредитором в частині обов`язку по сплаті роялті за період з 01.10.2022 року по 30.11.2022 року на суму 2 759 089,30 грн. Сторона-1 залишається боржником перед стороною-2 на суму 427 449,80 грн., та зобов`язується сплатити на користь сторони-2 протягом 5-ти робочих днів з дня підписання цієї угоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за ліцензійним договором № 1-Р від 07.08.2020 року в частині сплати роялті в розмірі 427 449,80 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 1109 Цивільного кодексу України визначено, що за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом відповідач роялті в розмірі 427 449,80 грн. не сплатив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 427 449,80 грн.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 427 449,80 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Доказів, які б свідчили про погашення відповідачем боргу в сумі 427 449,80 грн., як станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, так і станом на момент розгляду даної справи матеріали справи не містять.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача роялті в розмірі 427 449,80 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 6411,75 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (ідентифікаційний код 30968986, адреса: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (ідентифікаційний код 36483471, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 45) грошові кошти: основного боргу - 427 449,80 грн. (чотириста двадцять сім тисяч чотириста сорок дев`ять гривень 80 копійок) та судовий збір - 6411,75 грн. (шість тисяч чотириста одинадцять гривень 75 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.04.2024р.

Суддя О.В. Котков