ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024м. ДніпроСправа № 904/6715/23

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, 49081, м.Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 29, офіс 504,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ-ЦЕНТР", 79035, м.Львів, вул.Зелена, буд.109, офіс 411,

про стягнення заборгованості в розмірі 266 328,54грн.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ-ЦЕНТР", в якому просить суд стягнути заборгованість за теплопостачання в розмірі 266 328,54 грн., з яких: основний борг: 258 133,53 грн., 3 % річних - 1 121,20грн., інфляційні збитки - 5 935,91грн., пеня: 1 137,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 050183 про постачання теплової енергії в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою суду від 08.01.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач не скористався своїм правом, не направив до суду відзив на позовну заяву. Ухвала суду від 08.01.2024р., направлена на адресу відповідача відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась 13.02.2024р. до суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Слід наголосити, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання відзиву на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо позовних вимог позивача. У даному випадку додатково надані три тижні господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у Дніпропетровській області (місцезнаходження відповідача та суду), а отже, вважає за доцільне здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Слід також наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій внесено не внесено.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Отже, станом на 08.04.2023 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку, у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами та згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введенню в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021р. між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ-ЦЕНТР" (споживач) був укладений договір № 050183 про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до п.1 договору споживач теплової енергії зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Згідно до п.п. 5, 12 договору облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками вузлів комерційного обліку згідно Додатку № 2 до договору, за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 44 приміщення 103, 105.

Відповідно до п.п. 1 п. 3 договору надання послуг з теплопостачання здійснюється за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 44 приміщення 103, 105.

Відповідно до п.п.6 п.30 договору споживач зобов`язаний протягом місяця письмово інформувати Виконавця про зміну власників об`єктів та теплових мереж.

Відповідно до п.п.23, 24 вищевказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт прийому-передачі (в 2-х примірниках) теплової енергії по формі Додатку 4.

Умови п.25 договору передбачають, що споживач зобов`язаний здійснювати оплату щомісяця після одержання акту прийому-передачі та рахунку від КП «Теплоенерго» продовж 5 банківських днів, але не пізніше 25 числа місяця наступного за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

За бажанням Споживача оплата послуги може здійснюватися в розрахунковий період шляхом внесення авансових платежів у розмірі обсягу послуги, передбаченою Додатком № 2, за власним платіжним дорученням із зазначенням періоду, за який він сплачує. (п. 26 Договору)

Пунктом 34 договору передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів Споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі не більше 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Відповідно до п. 40 вищезазначений договір набув чинності з дня його підписання та діяв протягом року та, відповідно до п. 41 договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 241575585 від 25.01.2021р. вбачається, що вказаний вище об`єкт нерухомості перебуває у власності відповідача.

Відповідно до п.п.11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Відповідно до п. п. 6 п.30 Договору споживач зобов`язаний протягом місяця письмово інформувати Виконавця про зміну власників об`єктів та теплових мереж.

В матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення від відповідача про зміну власників об`єктів та теплових мереж.

Факт отримання відповідачем теплової енергії підтверджений актами прийому-передачі теплової енергії, які направлялись позивачем разом з рахунками на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- за листопад 2021 року - Акти та рахунок вручено 08.12.2021, граничною дати для оплати є 13.12.2021, зобов`язання порушено з 14.12.2021 року;

- за грудень 2021 року - Акти та рахунок вручено 12.01.2022, граничною дати для оплати є 17.01.2022, зобов`язання порушено з 18.01.2022 року;

- за січень 2022 року - Акти та рахунок вручено 10.02.2022, граничною дати для оплати є 15.02.2022, зобов`язання порушено з 16.02.2022 року;

- за лютий 2022 року - Акти та рахунок вручено 07.03.2022, граничною дати для оплати є 14.03.2022, зобов`язання порушено з 15.03.2022 року;

- за березень 2022 року - Акти та рахунок вручено 12.04.2022, граничною дати для оплати є 18.04.2022, зобов`язання порушено з 19.04.2022 року;

- за листопад 2022 року - Акти та рахунок вручено 09.12.2022, граничною дати для оплати є 14.12.2022, зобов`язання порушено з 15.12.2022 року;

- за грудень 2022 року - Акти та рахунок вручено 06.01.2023, граничною дати для оплати є 11.01.2023, зобов`язання порушено з 12.01.2023 року;

- за січень 2023 року - Акти та рахунок вручено 08.02.2023, граничною датою для оплати є 13.02.2023, зобов`язання порушено з 14.02.2023 року;

- за лютий 2023 року - Акти та рахунок вручено 07.03.2023, граничною датою для оплати є 13.03.2023, зобов`язання порушено з 14.03.2023 року;

- за березень 2023 року - Акти та рахунок вручено 04.04.2023, граничною датою для оплати є 10.04.2023, зобов`язання порушено з 11.04.2023 року.

Всі розрахунки здійснювались відповідно до встановлених, постановою НКРЕКП № 2257 від 30.11.2020, рішенням Дніпровської міської ради № 1103 від 19.10.2021, рішенням Дніпровської міської ради № 1137 від 29.10.2021, тарифів.

Загальне споживання в Гкал згідно приладу обліку відповідач вбачається з довідки про розподіл фактично спожитої теплової енергії по приладу обліку встановленого на ж/б по вул.Великій Діївській, 44, яке підтверджується актами споживання теплової енергії за адресою вул. Велика Діївська, 44: з 25.10.2021 по 19.11.2021, з 19.11.2021 по 19.12.2021, з 19.12.2021 по 26.01.2022, з 26.01.2022 по 25.02.2022, з 25.02.2022 по 31.03.2022, з 02.11.2022 по 30.11.2022, з 30.11.2022 по 31.12.2022, з 31.12.2022 по 31.01.2023, з 31.01.2023 по 28.02.2023, з 28.02.2023 по 22.03.2023.

Порядок розрахунку споживання згідно приладу обліку підтверджується Довідкою про розподіл фактично спожитої теплової енергії по приладу обліку встановленого на ж/б по вул. Великій Діївській, 44, наявна в матеріалах справи.

Позивач 27.06.2023р. на адресу відповідача направив досудову вимогу, акти звіряння взаємних розрахунків о/р 050183, про що свідчить опис вкладення до цінного листа № 138. В досудовій вимозі позивач просив відповідача сплатити заборгованість (станом на 27.06.2023р.) в розмірі 258 133,53грн., судовий збір - 3 872,00грн., пеню - 60 403,25грн., 3 % річних - 3 613,87грн., інфляційні збитки - 54 621,05грн. та яка була залишена відповідачем без відповіді.

Відповідно до пункту 24 договору передбачено, що у разі неотримання виконавцем підписаного акту прийому-передачі або обґрунтованих заперечень, його не підписання у вищезазначений термін, акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

В матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем на адресу позивача обґрунтованих заперечень щодо факту надання послуг з постачання теплової енергії протягом спірного періоду в обсязі, зазначеному позивачем у позові.

Матеріалами справи підтверджено надання позивачем послуг з постачання теплової енергії в період з листопада 2021р. по березень 2023р. на суму 258 133,53грн.

Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором № 050183 про надання послуги з постачання теплової енергії від 22.12.2021р. складає 682 602,63грн., яка підлягає до стягненню і підтверджується матеріалами справи.

Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

Щодо стягнення 3 % річних в розмірі 1 121,20грн. за період з 14.12.2021р. по 22.12.2023р., інфляційних втрат в розмірі 5 935,91грн. за період з грудня 2021р. по жовтень 2023р. та пені в розмірі 1 137,90грн. за період з 14.12.2021р. по 22.08.2023р.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми ст.ст. 614, 617 ЦК України кореспондуються із нормами ст. 218 ГК України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особливості регулювання грошових зобов`язань встановлено статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 34 договору встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі не більше 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу.

На підставі пункту 34 договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за загальний період з 14.12.2021р. по 22.08.2023р. в розмірі 1 137,90грн.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З аналізу наведених положень чинного законодавства вбачається, що якщо у вчиненому сторонами правочину розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

В пункті 34 договору вказано «в розмірі не більше 0,01% суми боргу за кожен день прострочення». Сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, адже не більше 0,01% суми боргу може бути і 0,001% суми боргу, і 0,009% суми боргу.

Оскільки договором не визначений конкретний розмір пені за порушення споживачем зобов`язання зі оплати наданих послуг, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за період з 14.12.2021р. по 22.08.2023р. в розмірі 1 137,90грн.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3 % річних в розмірі 1 121,20грн. за період з 14.12.2021р. по 22.12.2023р., інфляційних втрат в розмірі 5 935,91грн. за період з грудня 2021р. по жовтень 2023р.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат за вказані вище періоди заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню, а саме, по стягненню 3 % річних в розмірі 1 121,20грн. за період з 14.12.2021р. по 22.12.2023р. та інфляційних втрат в розмірі 5 935,91грн. за період з грудня 2021р. по жовтень 2023р.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 050183 про надання послуги з постачання теплової енергії від 22.12.2021р. в розмірі 258 133,53грн., 3 % річних в розмірі 1 121,20грн. за період з 14.12.2021р. по 22.12.2023р. та інфляційних втрат в розмірі 5 935,91грн. за період з грудня 2021р. по жовтень 2023р. В іншій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача в розмірі 3 182,30грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ-ЦЕНТР", 79035, м.Львів, вул.Зелена, буд.109, офіс 411, на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, 49081, м.Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 29, офіс 504, заборгованість в розмірі 258 133,53грн., 3 % річних в розмірі 1 121,20грн., інфляційні втрати в розмірі 5 935,91грн. та судовий збір в розмірі 3 182,30грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.04.2024

Суддя С.П. Панна