ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"01" квітня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/94/24
Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко", про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко"
до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 210 987,91 грн,
за участю представників:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
Рішенням суду від 04.03.2024 позов задоволено, стягнуто з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ПАТ "Солді і Ко" 202 590,80 грн основного боргу, 3 241,61 грн 3% річних та 5 155,47 грн інфляційних.

05.03.2024 від представника позивача ПАТ "Солді і Ко" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій останній просить відшкодувати витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою суду від 20.03.2024 розгляд вказаної заяви призначено на 01.04.2024.

11.03.2024 від представника відповідача надійшла заява про зменшення розміру заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій останній просить зменшити розмір такої допомоги до 3 000,00 грн, так як зазначений позивачем розмір витрат на суму 40 219,76 грн є завищеним, необґрунтованим, неспівмірним із складністю справи, також просить суд врахувати, що справа не є складною, оскільки стягнення заборгованості за поставлену продукцію при наявності документів, які підтверджують факт поставки такої продукції, не потребує опрацювання значного об`єму документації чи здійснення додаткових розрахунків. Наголошує, що витрати у розмірі 30 000,00 грн на послугу зі складання та подання позовної заяви є неспівмірними зі складністю справи та з ціною позову, яка становить 210 987,91 грн. Фактично, загальна сума заявлених до стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 40 219,76 грн у співвідношенні з ціною позову становить 19 % від останньої, що не відповідає принципу пропорційності. Зазначає, що у цій справі не міститься значного обсягу документів, які необхідно було вивчати та аналізувати для формування позовних вимог: поставку підтверджують лише дві видаткові накладні, за якими було оформлено два ярлики. Одночасно звертає увагу суду, що підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за наявності підтверджуючих документів не становить значної складності, не потребує дослідження судової практики, яка є сталою у таких категоріях справ. Щодо участі в судовому засіданні, то вказує, що у справі проведено одне судове засідання за участю представників сторін в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке тривало 40 хвилин з урахуванням часу виходу суду до нарадчої кімнати, тому витрат и у розмірі 2 000,00 грн за участь у судовому засіданні є завищеним, порівняно із затраченим часом. Крім того, укладений договір про надання правничої допомоги, інші докази не містять визначеного сторонами порядку обчислення вартості послуг не вказано чи сторонами погоджено фіксований розмір оплати чи погодинну вартість.

13.03.2024 від ПАТ "Солді і Ко" заявника надійшли заперечення на заяву про зменшення розміру заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в яких останній зазначає, що вартість окремих послуг, що надаються адвокатом визначена в договорі про надання правової допомоги від та додатковому договорі. Фактичний обсяг наданих послуг адвокатом підтверджується підписаним актом наданої правової допомоги, а оплата зазначених витрат з боку ПАТ «Солді і Ко» - платіжною інструкцією. Така вартість обумовлюється обсягом та якістю наданих адвокатом послуг, кількістю судових засідань за участю адвоката, обсягом підготовлених адвокатом процесуальних документів у справі, що мало наслідком винесення рішення накористь клієнта.У правовідносинах ПАТ "Солді і Ко" та адвоката застосовуються обидва види оплати: фіксований розмір і погодинна оплата послуг. Позитивне рішення на користь позивача було обумовлене, в тому числі якісно наданою професійною правничою допомогою адвоката, а тому такі витрати позивача мають бути покладені на відповідача відповідно до ст. 126 ГПК України. Зазначає. що у цій справі судове засідання відбувалось в режимі відеоконферегіції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, у якому адвокат здійснював представництво прав та інтересів клієнта. Вихід суду до нарадчої кімнати та тривалість засідання 40 хв. не залежать від волі адвоката, оскільки адвокатом був витрачений час на підготовку до засідання, налаштування технічних засобів, захист прав та інтересів позивача безпосередньо під час засідання та на очікування виходу суду з нарадчої кімнати. Вважає, що розмір витрат на участь адвоката у судовому засіданні не є завищеним і підлягає розподілу між сторонами. Оскільки розмір всіх понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу обґрунтований та підтвердженим належними доказами, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 219,76 грн підлягають розподілу між сторонами.

25.03.2024 від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза приміщенням суду.

У судове засідання 01.04.2024 з`явилися представники сторін.

Суд, розглянувши заяву представника ПАТ "Солді і Ко", вважає за необхідне зазначити таке.

Частинами 1, 2 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Позивачем у позовній заяві надано попередній орієнтовний розрахунок суми на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, позивачем надано договір про надання правової допомоги № 23162981 від 11.01.2019 (договір), укладений між позивачем (замовник, клієнт) та адвокатом Погорільцем Романом Васильовичем (адвокат), договір про внесення змін до договору про надання правової допомоги від 24.12.2019, додатковий договір № 05425046.13399 від 01.01.2024, ордер серія АІ № 1536208 від 26.01.2024, акт наданої правової допомоги від 04.03.2024, платіжна інструкція № 1370 від 04.03.2024 на суму 40 219,76 грн.

Судом установлено, що правничу допомогу позивачу за цим договором надає адвокат Роман Погорілець, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 7185/10 від 07.12.2018.

За п. 1.1. договору адвокат зобов`язується надати професійну правничу (правову) допомогу (здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги) клієнту, на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень та в інтересах клієнта може здійснювати такі види адвокатської діяльності: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, представництво інтересів клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів га інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Гонорар передбачено у розділі 5 договору. Так, формою винагороди за здійснення професійної правничої (правової) допомоги клієнту за ним договором є гонорар. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначити розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), порядок його сплати, визначаються сторонами в додатках до цього договору. Погоджений адвокатом з клієнтом розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвокат за фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

24.12.2019 сторонами внесено зміни до договору про надання правової допомоги від 11.01.2019 № 23162981, де п. 7.1. договору викладено у такій редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 12 місяців. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку його дії жодна із сторін не заявить про намір припинити дію договору, договір пролонгується на кожний наступний строк, який складає 12 місяців».

Крім цього, 01.01.2024 між клієнтом та адвокатом укладено додатковий договір № 05425046.13399, яким визначено порядок оплати гонорара адвоката за надання правової допомоги клієнту у господарській справі за позовом ПАТ "Солді і Ko" до АТ «НАЕК» «Енергоатом» про стягнення основного боргу, інфляційних та від 3% річних суми боргу за договором поставки №53122-01-23-13399 від 11.05.2023.

За п. 2. додаткового договору адвокат зобов`язався надати правову допомогу клієнту в судовому розгляді справи господарськими судами, а саме: здійснення аналізу матеріалів справи та формування правової позиції у справі, складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості, складання та подача заяв по суті у справі; підготовка та подання інших процесуальних документів, отримання інформації щодо стану справи в суді; підготовка до участі у судовому засіданні; участь у судових засіданнях, складання та направлення адвокатських запитів в інтересах клієнта; збирання доказів.

За погодженням адвоката з клієнтом, враховуючи складність справи, кваліфікацію, досвід і завантаженість адвоката, розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної цим додатковим договором, визначено сторонами: складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з відповідача на корись позивача, в тому числі аналіз матеріалів справи, документів, наданих клієнтом для підтвердження заборгованості та надання консультацій з цього предмету 30 000,00 грн, участь у судовому засіданні в межах м. Києва (за кожне): 4 000,00грн /день, участь в судовому засіданні за межами м. Києва з Господарському суді Рівненської області (за кожне): 7 000,00 грн, участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (за кожне): 2 000,00 грн, складання процесуальних та інших документів: 4 000,00 грн/год, вчинення інших дії щодо надання правової допомоги клієнту в судовому розгляді справи за погодинною ставкою у розмірі: 4 000,00 грн/год, «гонорар успіху", що сплачується після ухвалення Господарським судом Рівненської області остаточного рішення у справі № 918/94/24. Сторони розуміють, що "успіх" в цьому випадку означає: у випадку повного чи часткового задоволення позовних вимог, клієнт додатково доплатить адвокату суму, що складає 2 % від суми позовних вимог, які задоволено (п. 3. додаткового договору).

Згідно з п. 5. додаткового договору сплата узгодженої сторонами суми гонорару та витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на банківський рахунок адвоката.

Порядок оплати гонорару визначено п. 6. додаткового договору, а саме: сума гонорару за цим договором сплачується клієнтом у розмірі 100% передоплати, яка сплачується клієнтом протягом (30) робочих днів після підписання сторонами цього додаткового договору. Сума витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, сплачується клієнтом протягом п`яти (5) робочих днів з моменту надання документів, що підтверджують витрати.

Відповідно до п. 9 додаткового договору сторони визначили порядок приймання передачі наданої правової допомоги. Правова допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який скріплюється підписами сторін. Адвокат надає клієнту акт, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає оплаті відповідно до умов договору, витрати, які пов`язані з наданням правової допомоги (якщо такі мали місце). Клієнт зобов`язаний протягом п`яти (5) робочих днів з моменту отримання акту підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту. Якщо протягом вказаного строку клієнт не підписав акт або не надав письмові заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою клієнтом без зауважень.

Із фактичних обставин справи судом установлено, що в акті надання правової допомоги від 04.03.2024 зазначено вид/опис правової допомоги, а саме: адвокат надав правову допомогу у справі № 918/94/24 за позовом ПАТ "Солді і Ко" до АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 210 987,91 грн, відповідно до додаткового договору від 01.01.2024 № 05425046.13399 до договору про надання правової допомоги від 11.01.2019 № 23162981 згідно з розрахунком розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги та розрахунком розміру витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. Розмір гонорару за надання правової допомоги визначено сторонами за тарифною ставкою у такому розмірі: складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ПАТ «Солді і Ко», в т. ч. аналіз матеріалів справи, документів, поданих клієнтом на підтвердження заборгованості відповідача та надання консультацій з цього предмету - 30 000,00 грн, участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 2 000,00 грн/день, складання процесуальних та інших документів - 4 000,00 грн/год. Розмір гонорару за надані послуги 30 000,00 грн.

У акті зазначено детальний опис послуг та кількість часу, яка була витрачена на надання правової допомоги у вигляді складання процесуальних та інших документів: складання додаткових пояснень у справі від 28.02.2024 - 1 год. Розмір гонорару за надані послуги, виходячи з кількості витраченого часу - 4 000,00 грн. Адвокат брав участь в одному судовому засіданні Господарського суду Рівненської області в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 918/94/24 - 04.03.2024. Розмір гонорару за участь у судових засіданнях, виходячи з загальної кількості судових засідань, проведених в режимі відеоконференції - 2 000,00 грн. Господарським судом Рівненської області задоволено позовні вимоги. «Гонорар успіху» складає 2% від суми позовних вимог, а саме - 4 219,76 грн. Загальний розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги становить 40 219,76 грн. Підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору. Сторони зауважень та скарг одна до одної стосовно виконання зазначеного доручення не мають.

Розмір гонорару за правову допомогу за представництво у суді першої інстанції у справі № 918/94/24 згідно з договором про надання правової допомоги від 11.01.2019 становить 40 219,76 грн, які оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1370 від 04.03.2024.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

У ч. 3 ст. 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

За змістом положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд, застосовуючи ч. 6 ст. 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Проте слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 129 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм ст. 3, 11, 15 ГПК України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, у цій справі проведено одне судове засідання, у якому брав участь представник позивача. Крім того, представником позивача підготовлено одну заяву по суті спору - позовну заяву, додаткові пояснення, заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Суд зазначає, що справа про стягнення заборгованості за договором поставки, 3% річних та інфляційних є справою незначної складності, судова практика усталена, розрахунки не складні, сума, заявлена до стягнення, незначна.

Щодо оплати професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта в розмірі 2%, то суд уважає за необхідне зазначити таке.

За своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст. 632, 903 ЦК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а є платою за сам результат, досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Заразом домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19.10.2000 у справі Іатрідіс проти Греції тлумачить гонорар успіху як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат ЄСПЛ керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат, що відображено також у справі Пакдемірлі проти Туреччини.

Також слід зазначити, що не існує єдиного арифметичного алгоритму для визначення (обчислення) витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд повинен у кожному конкретному випадку, керуючись положеннями ст. 126, 129 ГПК України, визначати розмір таких витрат та їх розподіляти, наводячи відповідні мотиви прийнятих рішень стосовно цих витрат.

Ураховуючи наведене, оцінивши доводи заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, зважаючи на складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів і судових засідань, тривалість розгляду справи, виходячи з наведених критеріїв їх оцінки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції. В іншій частині заяви суд покладає такі витрати на позивача.

У ст. 126 ГПК України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь на користь Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" (04073, м. Київ, Сирецька, буд.28/2, ідентифікаційний код 23162981) 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Позивач: Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" (04073, м. Київ, Сирецька, буд.28/2, ідентифікаційний код 23162981)

Відповідач: Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661).

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне додаткове судове рішення складене та підписане 01.04.2024.

Суддя О. Андрійчук