ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. м. Київ Справа № 911/3466/23

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Руденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»
до Публічного акціонерного товариства «Центренерго»
про стягнення 650341354,30 грн.
за участю представників:

позивача:Пясецький Д.В. адвокат, дов. від 29.12.2023 № 29/12-2023/14
відповідача:Гаврусь Я.Б. адвокат, дов. від 27.12.2023 № 217/22
суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі відповідач) про стягнення 650341354,30 грн., з яких 595422279,85 грн. основний борг, 32990187,55 грн. інфляційні втрати, 14707507,85 грн. 3 % річних, 7221379,05 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за отриманий природний газ у період з 01.05.2022 по 29.06.2022, з 01.07.2022 по 29.08.2022, з 31.08.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 30.11.2022, з 02.12.2022 по 05.01.2023 в обсязі 16122,19599 тис. куб. м.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2023 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено у даній справі підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інші документи, що підтверджують заперечення проти позову до 09.01.2024. Запропоновано відповідачу надати до суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за отриманий природний газ в обсязі 16122,19599 тис. куб. м. у період з 01.05.2022 по 29.06.2022, з 01.07.2022 по 29.08.2022, з 31.08.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 30.11.2022, з 02.12.2022 по 05.01.2023; контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3 % річних та пені.

Через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання від 07.12.2023 (вх. № суду 9732 від 08.12.2023) про продовження встановленого судом процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву, у зв`язку з недостатністю часу, який дозволить проаналізувати позицію позивача та підготувати власні аргументи та подати відзив на позовну заяву.

У встановлений судом строк через систему «Електронний суд» відповідач подав відзив на позовну заяву від 20.12.2023 (вх. № 5700/23 від 21.12.2023), в якому заперечує проти позовних вимог, з підстав, які зводяться до того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність заборгованості через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника та факту укладення договору ПОН в періоди зазначені в позовній заяві та відображення даного факту на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та вручення відповідачу рахунків на оплату, як це передбачено п. 4.3 договору ПОН. Позивачем не доведено факту перебування відповідача в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії». Враховуючи, що сума основного боргу не доведена, отже і відсутні підстави для стягнення заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Через систему «Електронний суд» позивач подав до суду відповідь на відзив від 22.12.2023 (вх. № 5752/23 від 22.12.2023), в якій наводить власні спростування на доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Через систему «Електронний суд» відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив від 22.01.2024 (вх. № суду 724/24 від 22.01.2024), в яких відповідач наводить власні спростування на доводи позивача, викладені у відповіді на відзив.

Протокольною ухвалою Господарського суду Київської області від 23.01.2024, яка відображена в протоколі судового засідання від 23.01.2024 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2024 о 14.30.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відповідно до постанови НКРЕКП від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 № 917-р ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника «останньої надії», постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника «останньої надії», та на умовах типового договору постачання постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу. Постачальник «останньої надії» визначається Кабінетом Міністрів України строком на три роки за результатами конкурсу, проведеного у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила), Постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачу (за умови відсутності відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта) та оператору газорозподільної системи (за умови відсутності заборгованості перед постачальником «останньої надії») в таких випадках, зокрема, відсутність побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії (точки комерційного обліку споживача) в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС (положення цього абзацу застосовується при постачанні природного газу побутовому споживачу та споживачу, що здійснює виробництво теплової енергії).

Відповідно до п. 7 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 222 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2022 р. № 489) до 30 квітня 2023 р. (включно) постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності держави, згідно з переліком, який затверджується центральними органами виконавчої влади відповідно до їх повноважень (далі - перелік споживачів).

Відповідач включений до Переліку споживачів електричної енергії та природного газу, які не належать до категорії побутових споживачів і виконують життєво важливі функції для забезпечення обороноздатності України, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 14 листопада 2022 року № 385.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого Відповідачем з 01.05.2022 року автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Позивачем.

Для кодування використовується ЕІС-код. Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код, крім операторів газорозподільних систем, яким присвоюються окремі EIC-коди для обліку природного газу на власні потреби, а також покриття об`ємів (обсягів) втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі (п. 1 глави 2 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493).

В інформаційній платформі споживач ПАТ «Центренерго» з ЕІС-кодом 56XO0000MPR1900J був закріплений за постачальником «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х80В) у період з 01.05.2022 по 29.06.2022, з 01.07.2022 по 29.08.2022, з 31.08.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 30.11.2022, з 02.12.2022 по 05.01.2023 року.

На підтвердження включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії» позивачем надано суду: листати Оператора ГТС від 04.07.2023 № ТОВВИХ-23-9006 та від 11.08.2023 № ТОВВИХ-23-10892; інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10).

З вказаних документів вбачається, що відповідач спожив із ресурсу постачальника «останньої надії» природний газ з у період з 01.05.2022 по 29.06.2022, з 01.07.2022 по 29.08.2022, з 31.08.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 30.11.2022, з 02.12.2022 по 05.01.2023 року.

Відповідно до п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених п. 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Через встановлення факту споживання природного газу із ресурсу постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи, позивач посилається на обставини укладення між сторонами у справі на виконання п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501 (далі - договір), відповідно до умов якого, позивач постачальник зобов`язується постачати природний газ відповідачу споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Згідно з п. 3.3 договору період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Пунктом 4.4 договору визначено, що споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником (п. 11.1 договору).

Позивачем на виконання умов Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» поставлено відповідачу природний газ у період з 01.05.2022 по 29.06.2022, з 01.07.2022 по 29.08.2022, з 31.08.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 30.11.2022, з 02.12.2022 по 05.01.2023 в обсязі 16122,19599 тис. куб. м. на суму 595422279,85 грн., з урахуванням вартості транспортування. Доказів протилежного суду не надано.

В матеріалах справи містяться акти приймання-передачі природного газу: від 31.05.2022 № 8585 на суму 3587526,56 грн., від 30.06.2022 № 9563 на суму 16157541,61 грн., від 31.07.2022 № 10420 на суму 42961086,83 грн., від 31.08.2022 № 11340 на суму 916238,28 грн., від 30.09.2022 № 12611 на суму 72426382,86 грн., від 31.12.2022 № 17417 на суму 172726301,33 грн., які підписані в двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін та їх підписи скріплені печатками товариств. Також в матеріалах справи містяться рахунки на оплату (природний газ) від 13.06.2022 № 17850 на суму 3587526,56 грн., від 11.07.2022 № 19648 на суму 19745068,17 грн., від 10.08.2022 № 21498 на суму 62706155 грн., від 10.09.2022 № 23400 на суму 63622393,28 грн., від 10.10.2022 № 26042 на суму 136045776,14 грн., від 11.11.2022 № 29205 на суму 422695978,52 грн., від 10.01.2023 № 1334 на суму 172726301,33 грн.

Всупереч умов договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання щодо здійснення розрахунку за спожитий природний газ у строк визначений договором, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в сумі 595422279,85 грн. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за отриманий природний газ у період з 01.05.2022 по 29.06.2022, з 01.07.2022 по 29.08.2022, з 31.08.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 30.11.2022, з 02.12.2022 по 05.01.2023 в обсязі 16122,19599 тис. куб. м., в зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 595422279,85 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача 595422279,85 грн. заборгованості за отриманий природний газ.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо оплати спожитого природного газу, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум грошового зобов`язання за загальний період прострочення з 01.07.2022 по 30.06.2023 складають 32990187,55 грн. та 3% річних з прострочених сум грошового зобов`язання за загальний період прострочення з 01.07.2022 по 30.09.2023 складають 14707507,85 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача у вказаній частині підлягає задоволенню.

Також позивач на підставі п. 4.5 типового договору просить стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості поставленого природного газу в сумі 172726301,33, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача за період прострочення з 01.07.2023 по 31.07.2023 складає 7221379,05 грн.

Пунктом 4.5 типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною та обґрунтованою, а відтак підлягає заадоволенню.

Заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав, які зводяться до того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність заборгованості через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника та факту укладення договору ПОН в періоди зазначені в позовній заяві та відображення даного факту на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та вручення відповідачу рахунків на оплату, як це передбачено п. 4.3 договору ПОН; позивачем не доведено факту перебування відповідача в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється, з огляду на підтвердження матеріалами справи факту споживання відповідачем природного газу із ресурсу постачальника «останньої надії» в обсязі 16122,19599 тис. куб. м. та не спростування відповідачем належними та допустимими доказами встановленого судом факту. Щодо посилань відповідача на невручення йому рахунків, то суд зазначає, що відповідач споживаючи природний газ, будучи обізнаним про таке споживання не був позбавлений права звернутися до постачальника про надання такого рахунку у випадку його відсутності у споживача. Відсутність такого рахунку не звільняє споживача від зобов`язання щодо оплати спожитого природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, як це визначено п. 4.4 договору. Положеннями п. 11 розділу ІІ Правил постачання приданого газу визначено, що споживач самостійно контролює власне газоспоживання.

За умовами п 4.3 договору постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено).

Відповідачем не надано суду доказів того, що між сторонами у справі погоджений якийсь конкретний спосіб надсилання споживачу рахунків (наприклад листом з описом вкладення), який (конкретний спосіб надсилання) в свою чергу не було дотримано позивачем.

Посилання відповідача на те, що до матеріалів справи надані акти приймання-передачі природного газу на суму 308772077,47 грн., а заявлено до стягнення суму в розмірі 595422279,85 грн., тобто різниця складає 286650202,38 грн., не приймається судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється, з огляду на те, що відсутність оформленого акту приймання-передачі не позбавляє відповідача здійснити розрахунок спожитого природного газу, виходячи з підтвердженого обсягу споживання природного газу. Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що пунктом 5.2 договору передбачено, що споживач зобов`язується: знімати фактичні показання комерційних вузлів обліку газу та приладів обліку газу (лічильника) станом на 01 число місяця, що настає за місяцем постачання газу, та повідомляти ці дані Постачальнику у спосіб, визначений на веб-сайті Постачальника. Споживачі, які не є побутовими, на підставі фактичних показань комерційних вузлів обліку газу оформлюють акти приймання-передачі газу та надсилають їх до п`ятого числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. Вказаним положенням договору саме відповідач зобов`язується оформлювати акти приймання-передачі газу.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунку за отриманий природний газ у встановлений договором строк, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 595422279,85 грн. основного боргу, 32990187,55 грн. інфляційних втрат, 14707507,85 грн. 3 % річних, 7221379,05 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення 650341354,30 грн., з яких 595422279,85 грн. основний борг, 32990187,55 грн. інфляційні втрати, 14707507,85 грн. 3 % річних, 7221379,05 грн. пені задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (вул. Рудиківська, 49, смт Козин, Обухівський р-н, Київська обл., 08711, ідентифікаційний код 22927045) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 40121452) 595 422 279 (п`ятсот дев`яносто п`ять мільйонів чотириста двадцять дві тисячі двісті сімдесят дев`ять) грн. 85 коп. основного боргу, 32 990 187 (тридцять два мільйони дев`ятсот дев`яносто тисяч сто вісімдесят сім) грн. 55 коп. інфляційних втрат, 14 707 507 (чотирнадцять мільйонів сімсот сім тисяч п`ятсот сім) грн. 85 коп. 3 % річних, 7 221 379 (сім мільйонів двісті двадцять одну тисячу триста сімдесят дев`ять) грн. 05 коп. пені, 751 520 (сімсот п`ятдесят одну тисячу п`ятсот двадцять) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 29.03.2024.

Суддя Ю.В. Подоляк