УХВАЛА

м. Київ

26.03.2024Справа № 910/6768/18 (910/3501/24)

За позовом Дочірнього підприємства «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» (03067, м. Київ, вул.. Виборзька, буд. 75/79)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно-готельний центр" (01001, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 9/2)

про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута

В межах справи № 910/6768/18

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпрактикум"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно-готельний центр" (ідентифікаційний код 36258939)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/6768/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрпрактикум" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно-готельний центр" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 10.03.2021.

22.03.2024 до Господарського суду м. Києва звернулось Дочірнє підприємство «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» з позовом до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно-готельний центр" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута.

Також 22.03.2024 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Дочірнього підприємства «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно-готельний центр" арбітражному керуючому ОСОБА_1 вчиняти дії щодо аукціону № BRD001-UA-122: повторний аукціон з продажу майна підприємства банкрута (право вимоги) ТОВ "Міжнародний офісно-готельний центр": 1. Дебіторська заборгованість у розмірі Дочірнього підприємства «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» на загальну суму 168 000 грн. 00 коп., що виникла на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1158, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О.- залишок боргу 20 000 грн.00 коп.; договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1159, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. розмір заборгованості - 30 000 грн.00 коп.; договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1160, виданий 15.08.2016 року, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. розмір заборгованості - 90 000 грн.00 коп.; договору № 4 безвідсоткової поворотної строкової допомоги від 22.03.2017 (підтверджено актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2020р.) розмір заборгованості - 28 000 грн.00 коп.; (частково була сплата 09.09.09.2021 року 220 000грн.), а саме:

заборонити підписувати протокол про проведення аукціону № BRD001-UA-122 від 18.03.2024;

заборонити підписувати (укладати) акт про придбання майна на аукціоні № BRD001-UA-122;

заборонити відступати права вимоги щодо стягнення дебіторської заборгованості: Дочірнього підприємства «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» на загальну суму 168 000 грн. 00 коп.;

заборонити вчиняти будь-які дії із грошовими коштами у розмірі 168 000 грн. 00 коп., які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно-готельний центр" ().

Вказана заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута в якому просить суд скасувати результати аукціону № BRD001-UA-122: повторний аукціон з продажу майна підприємства-банкрута (право вимоги) ТОВ "Міжнародний офісно-готельний центр": 1. дебіторська заборгованість Дочірнього підприємства «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» на загальну суму 168 000 грн. 00 коп., що виникла на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1158, виданий 15.08.2016 року, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. - залишок боргу 20 000 грн.00 коп.; договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1159, виданий 15.08.2016 року, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. розмір заборгованості - 30 000 грн.00 коп.; договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1160, виданий 15.08.2016 року, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. розмір заборгованості - 90 000 грн.00 коп.; договору №4 безвідсоткової поворотної строкової допомоги від 22.03.2017р. (підтверджено актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2020р.) розмір заборгованості - 28 000 грн.00 коп.; (частково була сплата 09.09.09.2021 року 220 000грн.), оскільки така заборгованість погашена.

Водночас, за переконанням позивача, існує обґрунтоване припущення до подвійного стягнення одного й того ж боргу з Дочірнього підприємства «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062».

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вказані правові позиції взаємоузгоджуються із правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду у справі № 918/702/18 від 03.04.2019 та у справі № 914/1257/18 від 17.04.2019.

Згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом враховано, що у даній справі позивач звернувся з вимогою немайнового характеру, а тому судове рішення у разі її задоволення не вимагатиме примусового виконання, у зв`язку з чим така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає застосуванню та дослідженню. В даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 16.08.2018 у справі № 9101040/18.

Верховний Суд вказав, що у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

В даному випадку, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено переконливих аргументів, яким чином невжиття наведених у заяві заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення даного позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом у даній справі без нових звернень до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» про вжиття заходів забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Автомобіліст» Відкритого акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13062» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

СуддяП.П. Чеберяк