ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Справа№ 902/784/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінської О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 20.03.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД"

на рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 (повний текст складено 05.01.2024)

у справі № 902/784/23(суддя -Ейвазова А.Р.)

за позовом Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД"

про стягнення 788 833, 06 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Науково-виробнича фірма СВК" (далі - ПП "НВФ СВК") звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" (далі - ТОВ "АК Просторпрод") про стягнення 788 833,06 грн, які складаються з: 590 397,64 грн - основний борг; 198 435,42 грн - пеня за період з 23.06.2022 по 16.05.2023.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.12.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" на користь Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" 585 397, 64 грн основного боргу, 198 435,42 грн пені, а також 11 757, 50 грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті позову судовим збором. Провадження у справі в частині стягнення 5 000, 00 грн основного боргу закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 29.01.2024 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") Товариство з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" на користь Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" 193 556, 28 грн основної заборгованості, 23 778, 69 грн пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" відмовити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що господарський суд Київської області встановив обставину розповсюдження умов договору поставки № 599 від 01.10.2021 р. на взаємовідносини сторін, що виникли між ними після закінчення його строку дії без наявності в матеріалах судової справи належних та допустимих доказів, що підтверджували б обставину узгодження між сторонами спору продовження строку дії такого договору.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що

Оскільки строк дії договору сплив 31.12.2022 р., то поставка позивачем товару у 2023 році в спірному випадку відбулась поза межами строку дії договору, тобто не на виконання умов договору, а на підставі видаткових накладних як окремих правочинів. Враховуючи вищезазначене, скаржник обґрунтовано просив суд в задоволенні позовної вимоги про стягнення з ТОВ «АК ПРОСТОРПРОД» на користь ПП «НВФ «СВК» 193 556,28 грн основної заборгованості за договором поставки № 599 від 01.10.2021 р. відмовити у зв`язку з недоведеністю позивачем обставин передання відповідачу товару згідно з видатковими накладними на виконання спірного договору, а тому відсутністю порушення прав позивача зі сторони відповідача в межах пред`явленої до суду підстави позову.

Прострочення виконання зобов`язання відповідачем в частині оплати товару, який було поставлено позивачем відповідачу на підставі видаткових накладних № 28 від 06.01.2023 та № 70 від 13.01.2023 мало місце поза межами строку дії договору. Таким чином, в суду 1 Інстанції були відсутні підстави для застосування до відповідача передбаченої умовами договору поставки відповідальності за порушення грошового зобов`язання, яке мало місце не під час дії вказаного договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2024, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2024 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 902/784/23 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" на рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

07.02.2024 від Господарського суду Київської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 902/784/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" на рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23- залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

20.02.2024 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2024, а саме докази сплати судового збору на суму 3 912, 03, що підтверджується платіжною інструкцією №84 від 20.02.2024.

Суддя Шаптала Є.Ю. 20.02.2024 перебував у відпустці, а з 21.02.2024 по 01.03.2024 перебував на лікарняному.

Суддя Яковлєв М.Л. з 27.02.2024 по 01.03.2024 перебував на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" пропущений строк на подання апеляційної на рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" на рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" на рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 20.03.2024

15.03.2024 (згідно дати зверненя до канцелярії суду) від Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачене законом. Отже, в матеріалах справи міститься доказ досягнення сторонами у письмовій формі згоди на розповсюдження дії Договору №599 від 01.10.2021 на поставку товару здійснену, згідно видаткової накладної №28 від 06.01.2023.

19.03.2024 (згідно дати зверненя до системи «Електронний суд») від ТОВ "АК ПРОСТОРПРОД" надійшло клопотання в якому апелянт просить суд, здійснювати розгляд справи №902/784/23 за відсутності апелянта та/або його уповноваженого представника.

У судове засіданя, що відбулось 20.03.2024, сторони не з`явились, своїх представників не направили, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.10.2021 між сторонами у справі - ПП "НВФ СВК" (далі - постачальник) та ТОВ "АК Просторпрод" (далі - покупець) укладено договір поставки №599.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується систематично доставляти і передавати на умовах та у встановлені цим договором строки продовольчу та (або) непродовольчу продукцію (далі - товар) у власність покупця, а покупець - приймати у власність та оплачувати його на умов договору.

Найменування товару, його асортимент та ціна визначається специфікацією (додаток №1 до договору), що є його невід`ємною частиною (п.1.2 договору; постачальник гарантує, що товар, який поставляється та передається у власність покупця, є вільним від будь-яких зобов`язань і обтяжень перед третіми особами (п.1.3 договору).

Як узгоджено сторонами п.1.6 договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної (товаро-транспортної або видаткової) накладної, яка засвідчує факт передачі товару постачальником та його отримання покупцем; датою поставки вважається дата передачі постачальником товару покупцю.

Поставка товару в силу п. 2.1 договору здійснюється окремими партіями силами (в т.ч. транспортом) та за рахунок постачальника на умовах DDP у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року) та на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця.

В силу п. 2.5 договору замовлення покупця, що оформлене відповідно до п.2.4 договору, повинно надсилатися одним із передбачених способів: на електронну адресу відповідальної особи постачальника, вказану в картці постачальника, та/або через представника постачальника, при цьому замовлення вважається прийнятим постачальним з дати та часу підтвердження отримання постачальником, зазначеного шляхом відповіді через еmail, sms, viber, факт або телефонне повідомлення з чітким зазначенням, яка особа підтвердила отримання замовлення або прийняла його в роботу (п.2.7 договору). При цьому, у разі неможливості виконання замовлення покупця постачальник зобов`язується не пізніше ніж через 12 годин після отримання замовлення покупця письмово електронною поштою повідомити покупця про неможливість виконання замовлення в повному обсязі або частково з обґрунтуванням неможливості виконання та вказати дату можливої поставки.

Згідно п. 2.15 договору строк поставки товару погоджується сторонами у замовленні покупця, а у випадку його порушення, як установлено п.2.16 договору, покупець має право відмовитись від прийняття та оплати товару та отримати компенсації згідно п.п. 8.3, 8.4, 8.6 договору.

Відповідно до п. 4.4 договору підписання накладної та одержання всіх необхідних документів на товар не обмежує покупця у праві заявлення постачальнику претензій щодо невідповідності поставленого товару умовам договору.

Сторонами п. 4.14 договору визначили право покупця повернути товар постачальнику або відмовитись від прийняття товару, зокрема, у випадку невідповідності кількості, ціни поставленого товару, вказаної у замовленні покупця на поставку даної партії товару.

Ціна на товар, як узгоджено сторонами п. 5.1 договору, встановлюється у гривнях та визначається на підставі специфікації (додаток №1 до договору), до змісту якої повинно входити наступне: найменування товару, його асортимент та ціна на товар. Поряд з цим, п.5.3 договору погоджено, що ціна на товар може бути мотивовано змінена у виняткових випадках, за попереднім узгодженням з покупцем за 14 календарних днів до передбачуваного вводу в дію нових цін; нова специфікація набирає сили з дня її підписання обома сторонами, нові ціни вводяться в дію з дати, зазначеної у специфікації, з урахуванням вимог відповідного пункту.

Загальна сума договору обумовлюється сумами, зазначеними у накладних (товаро-транспортній або видатковій накладній) на кожну партію товару, що були поставлені протягом строку дії договору, з урахуванням коригувань вартості повернутих, неякісних, неналежних товарів згідно з вимогами договору.

За умовами укладеного договору оплата поставленого товару здійснюється протягом 35 календарних днів з дати поставки, здійснення розрахунків проводиться у понеділок, середу та п`ятницю щотижня, орієнтуючись на дату настання платежу (п.5.5 договору).

Також, п. 5.7 договору сторони узгодили, що для зручності розрахунків сторони щоквартально проводять звірки взаєморозрахунків до 15 числа місяця, наступного за останнім днем останнього місяця звітного кварталу, і дані, підтверджені сторонами в акті звірки взаєморозрахунків, є підставою для проведення остаточних розрахунків або проведення взаємозаліку зустрічних вимог.

Укладеним договором сторони встановили також відповідальністю за порушення зобов`язань за таким договором,зокрема, порушення строків оплати товару більше ніж на 1 банківський день у вигляді пені у розмірі 1% вартості товару за кожен день прострочення протягом всього прострочення.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.2 договору такий договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2021, а якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії такого договору жодна зі сторін не попередить письмово про свій намір розірвати або припинити дію такого договору, він вважається пролонгованим на один календарний рік на тих самих умовах.

Доказів щодо наміру припинити відповідний договір за 20 календарних днів до 31.12.2021 не надано, тому такий договір продовжив свою дію на один календарний рік.

Додатком до відповідного договору є: специфікація (додаток №1), у якій визначено асортимент, кількість мінімальної партії, дані щодо товару, його ціна; картка постачальника (додаток №2), у якій, зокрема, визначена інформація про засоби зв`язку, електронні адреси осіб, відповідальних за прийняття заявок та повернення товару; графік поставки (додаток №3).

Відповідно до видаткових накладних, долучених до поданої позовної заяви, а також товаро-транспортних накладних у період з 22 жовтня 2021 року по 13.01.2023 позивачем передано відповідачу товар (мило рідке, засоби для миття ван та сантехніки, посуду, засоби для прання, ополіскування на загальну суму 7 118 717,20 грн. Надані у підтвердження відповідного факту видаткові накладні містять посилання на договір, однак без зазначення його реквізитів.

При цьому, на підтвердження того факту, що за згодою сторін поставка товару здійснювалась саме за договором №599 від 01.10.2021 позивачем надані видаткові накладні №28 від 06.01.2023, №70 від 13.01.2023, що підписані сторонами в електронній формі електронними цифровими підписами уповноважених осіб та містять посилання на відповідний договір.

Також, позивачем надані замовлення, які, як він стверджує отримував на електронну пошту від уповноважених відповідачем осіб, на підтвердження узгодження сторонами ціни товару, що постачався та електронна переписка сторін.

У період з 27.11.2021 по 10.03.2023 здійснено оплату товару на загальну суму 6 528 349,56 грн, що підтверджується наданими сторонами платіжними інструкціями та виписками з рахунку відповідача.

Відповідно до акту звірки розрахунків між сторонами за період - грудень 2022 року за договором №599 від 01.10.2021, у якому відображено початкове сальдо на момент звірки - борг на користь позивача в розмірі 1 085 266,36 грн, станом на 31.12.2022 борг склав 878 011,36 грн.

Згідно даних бухгалтерського обліку позивача - картки рахунку 361 по контрагенту ТОВ "АК Просторпрод" за період з 01.10.2021 по 26.04.2023 сальдо на користь позивача складає 590 367,64 грн.

30.03.2023 позивачем направлено відповідачу претензію за вих.№355 щодо оплати боргу за поставлений товар на загальну суму 590 367,64 грн поштовим відправленням за №510, що підтверджується описом вкладення у відповідне поштове відправлення, що прийнято за накладною. Доказів відповіді на відповідну претензію сторонами під час розгляду справи не надано.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджував про наявність боргу за поставлений відповідачу товар на суму 590 367,64грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки №599 від 01.10.2021 в частині оплати поставленого товару у встановлений договором строків.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

20.07.2023 відповідачем в рахунок оплати товару з посиланням на договір поставки №599 від 01.10.2021 перераховано позивачу 5 000,00 грн, що підтверджується випискою з рахунку відповідача, та визнано позивачем у відповіді на відзив поданий у суді першої інстанції, у якій позивач вказав, що основний борг складає 585 397,64 грн.

Так, в силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи відсутність спору між сторонами в частині стягнення 5 000,00 грн основного боргу, судом першої інстанції правомірно закрито провадження у справі у відповідній частині.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч. 1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою, враховуючи зміст зобов`язань сторін за таким договором, їх суб`єктний склад, є договором поставки, зміст якого визначений ст. 265 ГК України. До такого договору застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, визначений ГК України, як передбачено ч. 1 ст.193 ГК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, що визначено ч.1 ст. 691 ЦК України, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Доводи скаржника про те, що ціна, яка узгоджена сторонами у специфікації, що є додатком договору, у видаткових накладних змінена за одностороннім волевиявленням відповідача спростовуються зібраними у справі доказами, які оцінені у сукупності, зокрема, листуванням учасниками, електронними замовленнями відповідача, актом звірки станом на 31.12.2022, у якому вартість переданого товару визначена сторонами саме за ціною, зазначеною у видаткових накладних. При цьому, матеріали справи не містять доказів повернення товару, який він вважає таким, що поставлений не у відповідності з умовами договору.

Пунктом 4.14 договору передбачено, шо постачальник має право відмовитись від прийняття товару або повернути його у випадку, зокрема, невідповідності ціни поставленого товару, вказаній у замовленні покупця на поставку даної партії товару.

При цьому, не дотримання форми зміни договору не є підставою вважати, що зміна ціни товару відбулась не за волевиявленням обох сторін договору.

Як визначено ч. 1 ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Однак, недотримання форми зміни договору не є підставою вважати правочин щодо зміни ціни, який вчинений в усній формі, однак, його вчинення підтверджується письмовими та електронним доказами, недійсним.

Як установлено ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом; заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. При цьому, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Поставка товару, яка відбулась 06.01.2023 на суму 101 800,20 грн, та 13.01.2023 на суму 91 756,08 грн, не здійснена на умовах договору №599 від 01.10.2021, у відповідних видаткових накладних є посилання на договір, доказів укладення між сторонами іншого договору не надано, а в підписаних сторонами в електронній формі видаткових накладних щодо відповідних партій товару є посилання на відповідний договір поставки №599 від 01.10.2021.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що є факт розповсюдження сторонами умов договору №599 від 01.10.2021 на відповідні поставки товару. При цьому, зміни у договір у відповідній формі, у якій такій договір укладено, - простій письмовій сторонами не внесено, що не тягне за собою недійсним правочину, вчиненого в усній формі, однак, вчинення якого підтверджується вказаними письмовими та електронним доказами.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції відхиляються доводи скаржника у відповідній частині, як необгрунтовані

Враховуючи умови договору, відповідач мав оплатити товар, переданий йому позивачем за вищевказаними видатковими накладними, у строк, встановлений п. 5.5 договору - протягом 35 календарних днів з дати поставки. При цьому, суд не може погодитись з відповідачем, який у розрахунку вказує датою оплати день - найближчій понеділок, середу або п`ятницю, що йде після останнього 35-ого календарного дня, обрахованого з дня поставки товару.

Так, п. 5.5 договору дійсно встановлено, що платежі відповідачем здійснюються щотижня - у понеділок, середу або п`ятницю, однак, у договорі, за домовленістю сторін вказано: "орієнтуючись на дату настання платежу". Оскільки договір передбачає виконання зобов`язання саме протягом 35 календарних днів з дати поставки, здійснення платежу мало бути вчинено у відповідні дні в межах такого строку оплати, встановленого договором, - понеділок, середу або п`ятниця, орієнтуючись на встановлений строк, а не за межами відповідного строку.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи умови договору, дати поставки партій товару, відповідач допустив порушення строку виконання зобов`язання з оплати товару, тому вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в розмірі 585 397,64 грн є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем у даній справі заявлено вимогу про стягнення з відповідача 198 435,42 грн пені, яка нарахована ним за період з 23.06.2022 по 16.05.2023.

Заявлені вимоги є мотивованими з наступних підстав.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як визначено ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені, що нараховується у зв`язку з несвоєчасним виконання грошового зобов`язання, встановлено також ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

У даній справі встановлено факти порушення відповідачем зобов`язань з оплати поставленого йому позивачем товару на умовах договору поставки №599 від 01.10.2021, отже, позивач має право нарахувати пеню за порушення виконання відповідних зобов`язань, оскільки така відповідальність за відповідне порушення встановлена п.8.5 договору за взаємною згодою сторін, у разі якщо порушення строку виконання зобов`язань становить більше 1 банківського дня.

Однак, розмір пені, який встановлено у п. 8.5 договору, перевищує максимальний розмір пені, визначений вказаними нормами, тому позивачем обґрунтовано при розрахунку пені застосована саме подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який нарахована пеня.

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що її розиір розраховано вірно - з урахуванням розміру боргу, моменту з якого має місце прострочення зобов`язання, враховуючи умову договору щодо нарахування пені у випадку, якщо прострочення становить більше 1 банківського дня, подвійного розміру облікової ставки, що діяла у відповідний період, періоду прострочення певної партії товару. При цьому, нарахування пені за певну партію товару не перевищує у розрахунку 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З урахуванням зазначеного, заявлені вимоги правомірно задоволені судом першої інстанції в частині стягнення пені у розмірі 198 435,42 грн у повному обсязі.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма СВК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" 585 397, 64 грн основного боргу, 198 435,42 грн пені, в частині стягнення 5 000, 00 грн основного боргу провадження по справі законно закрито.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" на рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПРОСТОРПРОД" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2023 у справі № 902/784/23 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 22.03.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала