ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

18 березня 2024 року Справа № 915/1169/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Дюдьгер І.М.,

та за відсутності представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Фізичної особи-підприємця Леженцевої Юлії Романівни про відстрочення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.10.2023 у справі № 915/1169/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС ПОЗИКА,

бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133;

до Фізичної особи-підприємця Леженцевої Юлії Романівни,

АДРЕСА_1 ;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 241741,74 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.10.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС ПОЗИКА (ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА) задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця (ФОП) Леженцевої Юлії Романівни на користь ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА грошові кошти у загальній сумі 241741,74 грн., із яких: 84337,72 грн. заборгованість з повернення кредитних коштів; 153504,02 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 3900 грн. заборгованість за комісією, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2900,90 грн.

У зв`язку із набранням чинності рішення, на його виконання 30.10.2023 судом видано наказ.

ФОП Леженцева Ю.Р. звернулося до суду із заявою від 11.03.2024 (вх.. 2877/24 від 11.03.2024) про розстрочення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.10.2023 у даній справі на 1 рік.

Згідно заяви відповідач (боржник) неспроможний погасити заборгованість за судовим рішенням у даній справі одним платежем, оскільки наразі знижено обсяги господарської діяльності боржника. При цьому, боржниця наголошує, що вона не уникає відповідальності за невиконання взятого на себе зобов`язання та самостійно вживає заходів щодо погашення існуючої заборгованості з урахуванням наявних грошових коштів.

Ухвалою від 13.03.2024 дану заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.03.2024, участь представників сторін у судовому засіданнівизнана необов`язковою. Суд запропонував позивачу у разі наявності заперечень з приводу заяви відповідача подати їх суду до судового засідання. Ухвала доставлена учасникам справи до Електронного суду.

У судове засідання представники сторін не з`явилися.

Жодних заяв чи клопотань по суті заяви про відстрочення виконання рішення суду не надійщло.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За результатами проведеного засідання 18.03.2024 суд, на підставі статті 233 Господарського процесуального кодексу України, підписав вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані до заяви боржника (відповідача у справі) письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно господарського процесуального законодавства, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення; підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити/розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки/розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Питання про розстрочення/відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення/відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2020 у справі №908/1884/19.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Звертаючись із заявою про відстрочення виконання вищевказаного рішення суду, боржник стверджує, що не уникає відповідальності за невиконання взятого на себе зобов`язання та самостійно вживає заходів щодо погашення існуючої заборгованості з урахуванням наявних грошових коштів.

Так, в період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року відповідач сплатив позивачу частину боргу у загальній сумі 60000,0 грн. Залишок основного боргу таким чином складає 24337,72 грн. Тобто, відповідач сплатив позивачу більш ніж 70% основного боргу. Загалом несплаченим залишається 181641,74 грн., з яких 24337,72 грн. основного боргу, 153504,02 грн. відсотків за користування кредитними коштами та 3900,0 грн. комісії, а також 2900,0 грн. судового збору.

Відповідач наголошує, що заходи з примусового виконання рішення без можливості його розстрочення не призведуть до реального виконання в натурі, а лише погіршать і без того скрутне майнове становище відповідача та можуть призвести до повного зупинення його діяльності, з подальшою втратою платоспроможності, і, відповідно, банкрутством.

Відповідач наразі має можливість частково погашати існуючу заборгованість, при цьому з огляду на відсутність можливості здійснення погашення боргу одним платежем, просить суд розстрочити виконання рішення суду від 02.10.2023 щодо залишку боргу у даній справі на 12 місяців рівними частинами.

Викладені у заяві доводи узгоджуються з поданими заявником доказами.

За висновками, викладеними Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, і, зокрема, у рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини підкреслив, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки/розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер. Прийнявши до уваги обставини, які ускладнюють одночасне виконання судового рішення - загроза банкрутства боржника, суди дійшли обґрунтованого висновку, що у даній справі відстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора.

Тобто, принцип "справедливої рівноваги" та "справедливого балансу" у розумінні статті 6 Конвенції при частковому задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду не буде порушено.

При розгляді заяви судом враховано, що відповідач визнає наявність обов`язку сплати боргу, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання.

Вказані обставини, на думку суду свідчать про те, що відповідач не уникає від свого обов`язку перед позивачем, шукає шляхи та вживає заходи для погашення боргу, однак у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що зумовило зменшення показників господарської діяльності відповідача, останній не має можливості виконати рішення суду негайно.

Відповідно до приписів ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Судом враховано, що за приписами ст.331 ГПК України, розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Оцінивши вказані обставини та проаналізувавши докази, надані відповідачем в обґрунтування своєї позиції, врахувавши інтереси обох сторін, суд вважає викладені в заяві обставини виключними обставинами, які дають підстави відстрочити виконання рішення в частині погашення залишку боргу у сумі 184641,74 грн. (з яких 24337,72 грн. основного боргу, 153504,02 грн. відсотків за користування кредитними коштами, 3900,00 грн. комісії, а також 2900,00 грн. судового збору) у цій справі на 12 місяців.

Враховуючи наведене, заява боржника (відповідача) підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 331 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Леженцевої Юлії Романівни задовольнити повністю.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.10.2023 в частині погашення залишку боргу у сумі 184641,74 грн. (з яких 24337,72 грн. основного боргу, 153504,02 грн. відсотків за користування кредитними коштами, 3900,00 грн. комісії, а також 2900,00 грн. судового збору) у даній справі на 12 місяців зі сплатою рівними частинами за наступним графіком:

- до 25 квітня 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 травня 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 червня 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 липня 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 серпня 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 вересня 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 жовтня 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 листопада 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 грудня 2024 року 15386,81 грн.;

- до 25 січня 2025 року 15386,81 грн.;

- до 25 лютого 2025 року 15386,81 грн.;

- до 25 березня 2025 року 15386,81 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Ухвала оформлена у відповідності до ст.234 ГПК України та підписана суддею 21.02.2024.

Суддя Т.М.Давченко