УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

25.03.2024Справа № 910/3166/24

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1

до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправним та скасування наказу про відміну електронного аукціону, зобов`язання вчинити дії

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент комунальної власності, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу про відміну електронного аукціону з продажу об`єкту малої приватизації (нежитлової будівлі, загальною площею 38,40 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ), зобов`язання вчинити дії.

Разом з позовом ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій він просить до набрання рішенням законної сили у даній справі вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Департаменту комунальної власності вчиняти будь-які дії щодо нежитлової будівлі, загальною площею 38,40 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000, дата реєстрації: 23.05.2023), зокрема, але не виключно, щодо зміни форми власності, здачі в оренду, відчуження вказаного нерухомого майна, яке перебуває у власності Київської міської ради, з метою недопущення, перешкоджання та запобігання подальшого відчуження зазначеного вище нерухомого майна третім особам.

У обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що ймовірне відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб на аукціоні, зміна форми власності вказаного майна або здача його в оренду значно ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду та відновлення порушених майнових інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У даному випадку ОСОБА_1 звернувся до суду з немайновими позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту комунальної власності про відміну електронного аукціону з продажу об`єкту приватизації, у той же час, заходами забезпечення позову заявник обрав заборону відповідачу вчиняти дії з відчуження чи розпорядження об`єктом нерухомості.

Отже інтерес (захід забезпечення), про який просить заявник, не стосується позовної вимоги щодо скасування наказу Департаменту, а тому його не можна вважати співмірним та адекватним із даною позовною вимогою, що виключає застосування заходів забезпечення, про які просить заявник.

Крім того в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Так, згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 73, 74, 77, 78 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Отже обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Утім, як встановлено судом, ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову не навів належних обґрунтувань та не надав суду доказів у розумінні ст. 73-79 ГПК України, з якими пов`язується необхідність застосування певного заходу забезпечення позову, зокрема, не надав доказів щодо вчинення відповідачем дій чи хоча б наявності у відповідача наміру відчужити нерухоме майно, здати його в оренду або змінити форму власності.

Також позивачем не доведено, як у разі незастосування заходу забезпечення, про який він просить, буде неможливо виконати рішення суду про визнання протиправним (скасування) наказу відповідача.

Отже за висновком суду подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та мотивованою виключно припущеннями позивача стосовно можливого відчуження об`єкта нерухомого майна на користь третіх осіб, здачі його оренду та зміни форми власності, що може призвести до порушення вимог про справедливий та ефективний захист інтересів позивача.

Водночас слід зазначити, що саме лише припущення заявника щодо можливого утруднення виконання майбутнього рішення суду не є достатньою підставою для вжиття відповідних заходів (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову"), адже на ряду із вжиттям заходів забезпечення позову має бути доведено існування правових підстав для їх застосування - обґрунтованої ймовірності виникнення негативних наслідків в результаті незастосування судом забезпечувальних заходів.

За таких обставин суд вважає, що позивач у встановленому процесуальним законом порядку не довів наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову та того факту, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі в разі задоволення позову.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та з цього дня може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К. І.