номер провадження справи 33/11/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 Справа № 908/167/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу № 908/167/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676)

до відповідача: Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області (72333, Запорізька область, село Терпіння, вул. Ювілейна, буд. 1, ідентифікаційний код 04352300)

про стягнення 39761,58 грн.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з позовом до відповідача: Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про стягнення 39761,58 грн., з яких основний борг 27461,78 грн., пеня 6179,83 грн., 3% річних 1304,77 грн., інфляційні втрати 4815,20 грн.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №07-1057/21-БО-Т від 04.11.2021 щодо оплати спожитого природного газу за період з грудня 2021 по березень 2022 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 27461,78 грн. За прострочення оплати боргу позивач нарахував пеню за період з 16.04.2022 по 30.11.2023 в сумі 6179,83 грн., 3% річних за період з 16.04.2022 по 30.11.2023 в сумі 1304,77 грн. та інфляційні втрати за період з травня 2022 року по листопад 2023 року в сумі 4815,20 грн., які просить стягнути з відповідача разом із сумою основного боргу.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 Господарського кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.01.2024 відкрито провадження у справі №908/167/24, присвоєно справі номер провадження 33/11/24. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачам строк для надання відзиву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення необхідно подати у строк до 23.02.2024.

Копію ухвали надіслано сторонам до електронних кабінетів сторін, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 24.01.2024, та розміщено до відома відповідача на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з цього сайту.

25.01.2024 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення документів, а саме: електронний лист від 11.02.2022 щодо направлення на електронну адресу відповідача акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2022 за зобов`язаннями січня 2022 за договором №07-1057/21-БО-Т від 04.11.2021; електронний лист від 12.03.2022 щодо направлення на електронну адресу відповідача акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 за зобов`язаннями лютого 2022 за договором №07-1057/21-БО-Т від 04.11.2021; електронний лист від 12.04.2022 щодо направлення на електронну адресу відповідача акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2022 за зобов`язаннями березня 2022 за договором №07-1057/21-БО-Т від 04.11.2021.

Документи долучено до матеріалів справи.

Відповідач не надав відзив на позов.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті.

З огляду на те, що представники усіх учасників справи в судове засідання не з`явилися, судове засідання проводилося без фіксування технічними засобами, на підставі ч.3 ст. 222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

04.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі позивач, постачальник) та Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області (далі відповідач, споживач) укладено договір № 07-1057/21-БО-Т постачання природного газу (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.5 договору, приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п.п. 3.5.2 п. 3.5 договору, на підставі отриманих від відповідача даних та даних щодо остаточної алокації відборів відповідача на Інформаційній платформі Оператора ГТС позивач готує та надає відповідачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також акт), підписані уповноваженим представником позивача.

Відповідно до п.п. 3.5.3 та 3.5.4 п. 3.5 договору, відповідач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути позивачу один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником відповідача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення відповідачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від відповідача відповідно до п. 3.5.1. договору, та даних щодо остаточної алокації відборів відповідача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого природного газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність відповідачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 договору.

Відповідно до п. 6.2.4. п. 6.2. договору споживач зобов`язаний прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати його вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 5.1 договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Відповідно до п. 13.1. договору даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

На виконання п.п. 3.5.2 п. 3.5 договору, позивачем направлялись відповідачу примірники актів приймання-передачі за період з листопада 2021 по березень 2022 на загальну суму 76 959,39 грн., підписані уповноваженим представником позивача. Вказані акти не були підписані та повернуті уповноваженим представником відповідача.

Таким чином, на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 76 959,39 грн, що підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточної алокації відборів відповідача, які підтверджують обсяги природного газу, що були поставлені відповідачу за листопад 2021 березень 2022, з ресурсу позивача у відповідності до п.п. 3.5.4 п. 3.5 договору.

З відповіді на адвокатський запит Оператора ГТС від 28.12.2023 ТОВВИХ-23-18884 вбачається, що в листопаді 2021 відповідачем спожито природний газ з ресурсу позивача в обсязі 589,65 куб.м., в грудні 2021 1 101,02 куб.м., в січні 2022 1 250,42 куб.м., в лютому 2022 3855,17 куб.м., в березні 2022 853,50 куб.м., що відповідає обсягам, зазначеним позивачем в актах приймання передачі природного газу за листопад 2021 березень 2022, які не підписані відповідачем.

Згідно з інформацією, наданою АТ «Державний ощадний банк України» від 14.12.2023 вих. № 16/2-09/93787/2023, відповідачем у період з 04.11.2021 по 31.07.2023 було перераховано позивачу оплату за природний газ у загальній сумі 49 497,61 грн.

Відповідачем зобов`язання за договором постачання природного газу №07-1057/21-БО-Т від 04.11.2021 щодо оплати спожитого природного газу за період з грудня 2021 по березень 2022 року в повному обсязі не виконано, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 27461,78 грн. За прострочення оплати боргу позивач нарахував пеню за період з 16.04.2022 по 30.11.2023 в сумі 6179,83 грн., 3% річних за період з 16.04.2022 по 30.11.2023 в сумі 1304,77 грн. та інфляційні втрати за період з травня 2022 року по листопад 2023 року в сумі 4815,20 грн.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник)зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт(управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 договору.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 27 461,78 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно пункту 7.2. договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Розмір нарахованої позивачем пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 6 179,83 грн. Розрахунок пені перевірено судом, є правильним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Згідно із розрахунком позивача розмір інфляційних втрат складає 4 815,20 грн., розмір 3% річних складає 1 304,77 грн. Розрахунки перевірено судом, є правильними.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором або обґрунтованих заперечень проти позову.

За таких обставин, суд задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 27461,78 грн., пені у розмірі 6179,83 грн., 3% річних у розмірі 1304,77 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4815,20 грн.

За розгляд позовних вимог позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. платіжною інструкцією № від 12.01.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області (72333, Запорізька область, село Терпіння, вул. Ювілейна, буд. 1, ідентифікаційний код 04352300) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676) суму основного боргу у розмірі 27 461, 78 грн. (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят одна грн. 78 коп.), пеню у розмірі 6 179,83 грн. (шість тисяч сто сімдесят дев`ять грн. 83 коп.), 3 % річних у розмірі 1 304,77 грн. (одна тисяча триста чотири грн. 77 коп.), втрати від інфляції у розмірі 4 815,20 грн. (чотири тисячі вісімсот п`ятнадцять грн. 20 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 21.03.2024.

Суддя М.В. Мірошниченко