ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" березня 2024 р. Справа № 924/110/24

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард Дистрибуції, м. Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" м. Хмельницький

про стягнення 73669,29 грн.

Представники сторін у судове засідання не викликались

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 26.01.2024р. відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача 62664,42грн. боргу за поставлений товар, 10227,27грн. пені та 777,60грн. інфляційних нарахувань. В обґрунтування позову вказує на невиконання ТОВ "Капабланка" зобов`язання щодо оплати отриманого товару відповідно до умов договору поставки № 24064-АД від 25.01.2023р. Правовими підставами позову позивачем зазначені ст.ст. 11, 16, 22, 509, 510, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 625 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позов від 01.03.2023р. повідомляє про сплату основного боргу в розмірі 62664,42грн. згідно платіжних інструкцій №16290 від 22.02.2024р., №16300 від 22.02.2024р.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

25.01.2023р. між ТОВ "Авангард Дистрибуції" (постачальник) та ТОВ "Капабланка" (покупець) укладено договір поставки № 24064-АД відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність покупця товари в асортименті, упаковці та по цінам зазначеним у специфікаціях та/або видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах визначених цим договором.

Ціна на товар встановлюється у гривнях і узгоджується у підписаній обома сторонами специфікації. У ціну включається вартість упаковки. Загальна сума договору обумовлюється сумами, зазначеними у видаткових накладних на товар, що був поставлений за цим договором (п.п. 2.1 2.3).

Відповідно до п.3.2 договору датою поставки товару вважається дата підписання Покупцем видаткових накладних на товар.

Покупець зобов`язаний сплачувати постачальнику гроші за товар у строк, що не перевищує 21 (двадцять один) календарний день. Строк оплати починає відраховуватись з дня підписання видаткової накладної покупцем, або відповідно до умов п.3.3, 3.3.3 договору. (п.4.1 договору).

Згідно п.8.4 договору у випадку порушення строку оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір підписано разом із протоколом розбіжностей та скріплено печатками товариств.

Позивачем на підставі видаткових накладних від 06.07.23 №186880, від 06.07.23 №186882, від 07.07.23 №215494, від 08.07.23 №187131, від 08.07.23 №187140, від 08.07.23 №128719, від 08.07.23 №128754, від 08.07.23 №128755, від 08.07.23 №128757, від 08.07.23 №128761, від 11.07.23 №187245, від 11.07.23 №187254, від 12.07.23 №215602, від 13.07.23 №187420, від 13.07.23 №187422, від 13.07.23 №128990, від 14.07.23 №187591, від 14.07.23 №187601, від 14.07.23 №215774, від 14.07.23 №215780, від 14.07.23 №215784, від 15.07.23 №187622, від 15.07.23 .№187639, від 15.07.23 №129123, від 15.07.23 №129135 від 15.07.23 №129136, від 19.07.23 №129274, від 19.07.23 №129277, від 20.07.23 №187956, від 20.07.23 №187988, від 20.07.23 №129365, від 20.07.23 №129369, від 20.07.23 №129405, від 20.07.23 №129407, від 20.07.23, №129408, від 20.07.23, №129434, від 20.07.23 №129436, від 20.07.23 №129440, від 21.07.23 №216049, від 21.07.23 №129455, від 21.07.23 №129491, від 22.07.23 №129493 від 22.07.23 №129499, від 22.07.23 №129500, від 22.07.23 №129502, від 22.07.23 №129505, від 25.07.23 №188324, від 27.07.23 №188483, від 27.07.23 №188487, від 27.07.23 №188513, від 27.07.23 №129768, від 27.07.23 №129792 поставлено відповідачу товар на загальну суму 62664,42 грн. з ПДВ, вартість якого відповідачем сплачена 22.02.2024 згідно платіжних інструкцій №16290 та 16300.

Відповідачем також нараховані та заявлені до стягнення 10227,27грн пені та 777,60грн. втрат від інфляції.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають із договорів поставки. Так, на підставі договору поставки № 24064-АД від 25.01.23р. та видаткових накладних позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 62664,42 грн. з ПДВ.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Судом береться до уваги, що відповідачем, після звернення позивача із даним позовом до суду, 22.02.2024 згідно платіжних інструкцій №№ 16290 та 16300 сплачено основний борг в сумі 62664,42 грн. Відповідно в цій частині провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення 777,60грн. втрат від інфляції.

Судом береться до уваги, що індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така ж, правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019р. по справі №924/312/18.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми "Законодавство") вважає, що заявлені інфляційні втрати правомірно нараховані у розмірі визначеному позивачем 777,60грн за вказані ним у наявному в матеріалах справи розрахунку періоди.

Позивач також просить стягнути з відповідача 10227,27грн. пені розрахованої по кожній накладній.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону, розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п.8.4 договору у випадку порушення строку оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З`ясуванням матеріалів справи судом встановлено, що відповідач прострочив оплату отриманого товару.

Суд перевірив розрахунок позивача у системі "Законодавство" та встановив його правильність та правомірність нарахування, а тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню у повному розмірі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Капабланка" (м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 5, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард Дистрибуції" (м. Дніпро, Проспект Олександра Поля, 103, кабінет 208, ) 10227,27грн. (десять тисяч двісті двадцять сім гривень 27коп.) пені, 777,60грн. (сімсот сімдесят сім гривень 60коп.) інфляційних нарахувань, 452,33грн. (чотириста п`ятдесят дві гривні 33 коп.) витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження в частині стягнення 62664,42грн. боргу закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 1 примірник - до справи.

Позивачу, представнику позивача (Марчевському Д.І.) та відповідачу копію рішення направлено до електронного кабінету Електронного суду.