ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
27.03.2024 Справа №905/78/24
Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., за участю секретаря судового засідання Рикова А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М» б/н від 01.03.2024 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М», смт Вишково Хустського району Закарпатської області
до відповідача: Комунального підприємства «Міське управління капітального будівництва», м. Маріуполь Донецької області
про стягнення заборгованості в розмірі 14882949,92грн,
за участю уповноважених представників сторін: не з`явилися;
Товариство з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М», смт Вишково Хустського району Закарпатської області звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства «Міське управління капітального будівництва», м. Маріуполь Донецької області, м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 14882949,92грн.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.02.2024 позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з Комунального підприємства «Міське управління капітального будівництва», м. Маріуполь Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М», смт Вишково Хустського району Закарпатської області заборгованість в розмірі 14882949,92грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 111622,13грн.

04.03.2024 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу з доказами понесення таких судових витрат, за змістом заяви позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11462,00грн.

Ухвалою господарського суду від 05.03.2024 призначено до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М» б/н від 01.03.2024 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у судовому засіданні на 27.03.2024 о 16:15 год.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч.2, 3 ст.221 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що за змістом рішення від 27.02.2024 у справі №905/78/24 не вирішено питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Розглянувши матеріали заяви представника заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М» б/н від 01.03.2024 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд встановлено таке.

19.07.2023 між Адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери» (об`єднання, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується прийняти (отримати) та оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору.

Підпунктом 3.1.5 пункту 3.1 договору передбачено, що клієнт зобов`язаний компенсувати витрати на поштові послуги, необхідні платежі передбачені законом (мита, збори, інші витрати), які виникають при наданні послуг.

За послуги згідно з цим договору клієнт сплачує виконавцю гонорар в наступних розмірах: 1800грн за одну годину роботи старшого партнера об`єднання; 1500грн за одну годину роботи партнера об`єднання; 1200грн за одну годину роботи адвоката об`єднання (п. 5.1 договору).

Надання послуг у справах особливої складності за домовленістю сторін може оплачуватись у розмірі, що встановлюється додатковою угодою між сторонами (п. 5.2 договору).

Відповідно до п.п. 5.3-5.4 договору надані послуги оформляються актами виконаних робіт, що готуються виконавцем або щомісячно протягом дії цього договору, або по факту виконання конкретного замовлення (послуги) чи участі в конкретній судовій справі. Такі акти клієнт негайно зобов`язаний підписувати, та направляти на адресу виконавця.

Послуги вважаються прийнятими клієнтом без зауважень та у повному обсязі у разі надання (надіслання) клієнту підписаного виконавцем акту наданих послуг, якщо клієнт не надав письмових обґрунтованих заперечень про факт, обсяг та якість наданих послуг протягом 3 робочих днів з моменту отримання відповідного акту.

Оплата виконуваних виконавцем робіт (наданих послуг) здійснюється клієнтом протягом трьох робочих днів з моменту отримання рахунку виконавця (п. 6.1 договору).

Згідно з п. 10.1 договору останній набуває чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Договір підписаний сторонами без зауважень та скріплений печатками підприємств.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М» у справі №905/78/24 здійснював адвокат Митровка Ярослав Васильович на підставі ордеру серії АО №1104287 від 23.10.2023.

На виконання умов договору сторонами підписані акти виконаних робіт №003751 від 06.02.2024 на загальну суму 10157,00грн та №003798 від 27.02.2024 на загальну суму 1305,00грн.

Об`єднанням виставлені рахунки на оплату №003751 від 06.02.2024, №003798 від 27.02.2024.

Вартість послуг позивачем оплачені, що підтверджується платіжними інстуркціями №144 від 12.02.2024 та №193 від 01.03.2024.

Згідно з детальним описом робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, клієнту надані послуги на загальну суму 11462,00грн, а саме:

- аналіз наданих клієнтом документів, підготовка проекту позовної заяви про стягнення боргу за підрядні роботи згідно договору №204/2020 від 11.11.2020 з КП «Міське управління капітального будівництва» у сумі 14882949,92грн, кількість годин 6,00, ставка/год. 1500,00грн, сума 9000,00грн;

- поштові витрати: відправка відповідачу та до суду позовної заяви з додатками (у тому числі придбання пакетів для поштового відправлення), сума 137,00грн;

- підготовка та подання через ЄСІТС заяви про приєднання представника до електронних матеріалів справи №905/78/24, кількість годин 0,34, ставка/год. -1500,00грн, сума 510,00грн;

- підготовка та подання через ЄСІТС заяви про розгляд справи №905/78/24 у режимі відеоконференції, кількість годин 0,34, ставка/год. - 1500,00грн, сума 510,00грн;

- підготовка та подання через ЄСІТС заяви про подання доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі №905/78/24, кількість годин 0,25, ставка/год. -1500,00грн, сума 375,00грн;

- представництво у судовому засіданні в режимі відеоконференції у Господарському суді Донецької області у справі №905/78/24, кількість годин 0,12, ставка/год. - 1500,00грн, сума 180,00грн;

- підготовка проекту заяви про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у справі №905/78/24, кількість годин 0,50, ставка/год. - 1500,00грн, сума 750,00грн.

Посилаючись на наведені обставини, сторона позивача просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11462,00грн.

Відповідач направив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що фактичний розмір витрат на послуги правового характеру (правове супроводження розгляду спору у справі) становить 9180,00грн. За позицією відповідача послуги з підготовки та подання через ЄСІТС заяв про приєднання представника до електронних матеріалів справи, про розгляд справи у режимі відеоконференції та поштові витрати не мають правового характеру, тому не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги. Щодо заяв про подання доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі з підготовки проекту заяви про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу адвоката, то такі дії спрямовані на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, і відшкодування таких витрат, а тому не можуть бути ототожнені з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Також відповідач просить врахувати, що предметом спору виступало стягнення суми основного боргу на підставі єдиного первинного документа, що не потребувало будь-яких розрахунків, відсутність заперечень права на отримання заявленої до стягнення суми і визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що дає підстави дійти висновку про незначну складність справи. Крім того, підприємство відповідача позбавлено можливості здійснювати свою основну діяльність, доходи підприємства відсутні, підприємство повністю утримується за рахунок коштів місцевого бюджету, які направлені на задоволення потреб внутрішньо переміщених осіб - мешканців громади. Враховуючи наведені обставини, відповідач просить відмовити у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За змістом частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень вказаних частин статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четверті статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) пов`язаність цих витрат з розглядом справи; 2) обґрунтованість та пропорційність розміру таких витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення чинного законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись наведеними частинами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні наведеним вище, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21.

Як встановлено судом, позивачу надані такі послуги: аналіз наданих клієнтом документів, підготовка проекту позовної заяви; підготовка та подання через ЄСІТС заяв про приєднання представника до електронних матеріалів справи №905/78/24, про розгляд справи №905/78/24 у режимі відеоконференції, про подання доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення; представництво у судовому засіданні в режимі відеоконференції; підготовка проекту заяви про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу адвоката, а також адвокатом понесені поштові витрати. Загальна вартість наданих послуг становить 11462,00грн

Поряд з цим, деякі послуги включені до актів виконаних робіт як послуги з правничої допомоги необґрунтовано з таких підстав.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Так, послуги з підготовки та подання через ЄСІТС заяви про подання доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення та підготовка проекту заяви про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу адвоката є діями, спрямованими на реалізацію стороною свого права на відшкодування витрат на правничу допомогу. Крім того, заява про подання доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення є типовою, не містить правової позиції та не потребує значного часу для її складання.

У постанові від 20.09.2023 у справі №922/838/22 Верховний Суд вказав, що подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді шляхом отримання доступу у підсистемі «Електронний суд» до матеріалів справи шляхом внесення РНОКПП представника заявника до автоматизованої системи документообігу суду, спрямоване на забезпечення права на доступ до електронної справи та для можливості реалізації своїх прав та обов`язків в електронному вигляді, а відтак не може бути розцінене, як надання послуг професійної правничої допомоги при розгляді справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1635,00грн в частині послуг з підготовки та подання через ЄСІТС заяви про приєднання представника до електронних матеріалів справи №905/78/24 (510,00грн), заяви про подання доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення (375,00грн) та підготовки проекту заяви про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу адвоката (750,00грн).

Також, до акту виконаних робіт включені поштові витрати на відправку відповідачу та до суду позовної заяви з додатками (у тому числі придбання пакетів для поштового відправлення) в сумі 137,00грн.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.09.2021 у справі №904/1907/15, для розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, якою регламентовано порядок компенсації, є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Так, заява представника позивача не містить належних доказів понесення таких витрат.

До позовної заяви у якості додатків на підтвердження направлення документів відповідачу долучені опис вкладення в цінний лист, поштова накладна та фіскальний чек АТ «Укрпошта» на суму 52,00грн.

Однак, з вказаних документів вбачається, що відправником є ТОВ «Опитний завод М» в особі керівника.

Доказів того, що такі витрати понесені адвокатом, матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, у зв`язку з недоведенням понесення таких витрат адвокатом під час надання послуг правової допомоги, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в цій частині.

Отже за висновком суду фактичний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 9690,00грн.

Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що послуга з підготовки та подання через ЄСІТС заяви про розгляд справи №905/78/24 у режимі відеоконференції не відноситься до видів правничої допомоги.

Відповідно до п. 2 ч.1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Заява про розгляд справи у режимі відеоконференції є типовою, яка не потребує значного часу для її складання, однак це процесуальна заява, яка є частиною реалізації права на участь у судовому засіданні.

Щодо клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, то враховуючи категорію та складність справи, обсяг вивчених адвокатом доказів, ціну позову, визнання позову відповідачем, а також враховуючи, те, що підприємство відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу на 10%.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8721,00грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М» б/н від 01.03.2024 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Міське управління капітального будівництва», м. Маріуполь Донецької області (87535, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.Купріна, будинок 23-А; ідентифікаційний код 04011733) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Опитний завод М», смт Вишково Хустського району Закарпатської області (90454, Закарпатська обл., Хустський р-н, селище міського типу Вишково, вул. Шаянська, будинок 34; ідентифікаційний код 33330969) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8721,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова

У судовому засіданні 27.03.2024 складено та підписано повний текст додаткового рішення.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.