ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. Справа№ 910/11964/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) апеляційну скаргу Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 (повний текст складено 16.10.2023)

у справі № 910/11964/23 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву"

про стягнення 46 788,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - ТОВ "ГК "Нафтогаз України", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" (далі - ДУ "ТМО МВС України по місту Києву", відповідач), яке є правонаступником Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" (далі - ДУ "ТМО МВС України по Київській області"), про стягнення 46 788,46 грн, з яких: 31 677,58 грн основного боргу, 3 836,03 грн пені, 9 931,38 грн інфляційних втрат та 1 343,47 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу. У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, оператором газотранспортної системи за участю операторів газотранспортних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем у період з 01.11.2021 по 21.11.2021 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий відповідачем природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем. Позивач на виконання умов типового договору протягом вказаного періоду поставив відповідачу природний газ, який останнім в повному обсязі не оплачено.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 у справі №910/11964/23 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" заборгованість у розмірі 31 677,58 грн, 3% річних - 1 343,47 грн, інфляційні втрати - 9 931,38 грн, пеню - 3 836,03 грн та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з такого:

- за період з 01.11.2021 по 21.11.2021 ДУ "ТМО МВС України по Київській області" була закріплена за постачальником "останньої надії" - ТОВ "Нафтогаз України" і за цей період спожила природний газ в об`ємі (обсязі) 1885,57 куб. м, що підтверджується матеріалами справи;

- включення ДУ "ТМО МВС України по Київській області" до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу спожитого цією установою до портфеля постачальника "останньої надії" підтверджується листом оператора ГТС з інформацією, щодо остаточної алокації відборів споживачів з ЕІС-кодом;

- позивачем виконані взяті на себе зобов`язання відповідно до Договору, у строк та порядок, передбачений цим Договором, належним чином та в повному обсязі;

-у ДУ "ТМО МВС України по Київській області" перед позивачем сформувалась заборгованість за спожитий природній газ на загальну суму 31 677,58 грн;

- позивач правомірно звернувся до відповідача, який є правонаступником прав і обов`язків ДУ "ТМО МВС України по Київській області" у всій їх сукупності з моменту видачі МВС України відповідного наказу про її реорганізацію шляхом приєднання до ДУ "ТМО МВС України по місту Києву" (відповідача у справі);

- договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання; він вважається укладеним між постачальником "останньої надії" і споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи;

- здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку заявлених сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані розрахунки проведені арифметично правильно та відповідають вимогам чинного законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" 06.11.2023 на офіційну електронну адресу Північного апеляційного господарського суду подала апеляційну скаргу, яка підписана кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом (далі - КУЕП). Підпис КУЕП перевірено та підтверджено протоколом створення та перевірки КУЕП від 06.11.2023. У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 у справі №910/11964/23 скасувати повністю; ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції без повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, оскільки ключові доводи відповідача не були належним чином оцінені та відповідно відхиленими або спростованими, а залишилися взагалі поза межами дослідження суду першої інстанції.

Так, відповідач звертає увагу в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору у даній справі не досліджено факт пропущення позивачем відведеного строку для пред`явлення кредиторських вимог до юридичної особи, що припинилася (ДУ "ТМО МВС України по Київській області"), а отже не надано правової оцінки доводам апелянта, що стосувалися наслідків пропущення такого строку: затвердження передавального Акта, який не містить жодних зобов`язань відповідача як правонаступника боржника перед позивачем.

Крім того, на думку апелянта, проігнорувавши процедуру досудового врегулювання спору з боржником, після державної реєстрації його припинення, позивач відразу пред`явив позов до правонаступника боржника - юридичної особи, яка жодним чином не порушила його прав та інтересів, із застосуванням до неї відповідальності у вигляді пені та нарахуванням 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості.

При цьому, апелянт наголошує, що позивачем не вжито будь-яких заходів для конструктивного врегулювання спору у даній справі з відповідачем, який є державною установою, закладом охорони здоров`я, що в умовах повномасштабної боротьби України за своє виживання забезпечує лікування та реабілітацію поранених захисників і захисниць Батьківщини, а тому стягнення з нього штафних санкцій та додаткових матеріальних втрат є неприпустимим, з чим апелянт не погоджується.

Водночас, скаржником в прохальній частині апеляційної скарги заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

В обґрунтування вказаного клопотання скаржник зазначає, що справа має велике значення для апелянта, спірні правовідносини носять виключний та нетиповий характер, а обставини справи, які залишились без належної правової оцінки суду першої інстанції, потребують встановлення в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023 справу № 910/11964/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А., судді: Козир Т.П., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11964/23; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 у справі № 910/11964/23 до надходження до суду матеріалів справи.

07.11.2023 від скаржника до суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме доказів сплати судового збору у розмірі 4 026,00 грн.

23.11.2023 матеріали справи № 910/11964/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 у справі № 910/11964/23; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); запропоновано учасникам справи вчинити процесуальні дії в установлений судом строк.

За результатами розгляду поданого скаржником клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, суд апеляційної інстанції відмовив у його задоволенні з посиланням на приписи частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем оскаржується в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду у справі з ціною позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн*100 = 268 400,00 грн), а зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет доказування, встановлення обставин у справі не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Позиція інших учасників справи.

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у строк, встановлений судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, яку, як підтверджується матеріалами справи, ним отримано. Однак, зазначене відповідно до вимог частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції у даній справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову №3011"Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "Оператор ГТС України", на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України".

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №809 і від 9 грудня 2020 року №1236" (далі - постанова КМУ № 1102) на АТ "Магістральні газопроводи України", ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем покладені зобов`язання забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області", як і її правонаступник (відповідач у даній справі), є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 по 21.11.2021 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і відповідно спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується ЕІС-код, при цьому згідно з абзацом 4 вказаного пункту глави 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код.

Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРКЕП №2496 від 30.09.2015, ЕІС код - це персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи).

За відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача - Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" було зазначено ЕІС-код споживача природного газу - 56XS0000PFWNR00N.

Згідно з листом оператора ГТС - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" від 28.09.2022 № ТОВВИХ-22-10435 (а.с. 30-46, том 1):

- в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XS0000PFWNR00N був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "Газопостачальної компанії "Нафтогаз України" у період з 29.10.2021 по 21.11.2021;

- обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS0000PFWNR00N та внесений в алокацію постачальника "останньої надії" ТОВ "Газопостачальної компанії "Нафтогаз України" становить з 29.10.2021 по 31.10.2021 - 0,00 куб.м, з 01.11.2021 по 21.11.2021 - 1 885,57 куб. м.

Відповідно до інформації щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" (форма №10, згідно з пунктом 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС), Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" з ЕІС-кодом 56XS0000PFWNR00N включена до реєстру споживачів, зокрема, ЕІС-коди точки комерційного обліку останнього мають порядковий номер 32 в реєстрі (а.с. 47-52, том 1).

Такі ж дані щодо ЕІС-кодів споживача, ЕІС-кодів точок комерційного обліку споживача, періодів постачання природного газу споживачу містяться у принтскрині з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі оператора ГТС (а.с. 23, том 1).

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501.

Згідно з пунктом 1.1. Договору, цей типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

Відповідно до пункту 1.2. Договору, умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496, та є однаковими для всіх споживачів України.

За приписами пункту 1.3. Договору, цей договір є договором приєднання. При укладенні цього договору зі споживачем враховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

У пункті 2.1. Договору визначено, що за цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно з пунктом 2.2. Договору, обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору розподілу природного газу або оператором ГТС договору транспортування природного газу (для прямих споживачів).

Відповідно до пункту 2.3. Договору відносини сторін, що є предметом цього договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494.

За умовами пункту 3.1. Договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 3.3. Договору період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

За приписами пункту 4.1. Договору, постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Відповідно до пункту 4.2. Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

За змістом пункту 4.3 Договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Пунктом 4.4. Договору встановлено обов`язок споживача оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

За умовами пункту 4.5. Договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.1. та підпункту 1 пункту 5.2. Договору, споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

За приписами підпункту 3 пункту 6.2. Договору постачальник зобов`язується обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених Правилами постачання та цим договором.

Згідно з пунктом 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

За умовами пункту 8.2. Договору постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.

У пункті 11.1. Договору передбачено, що договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором.

За приписами пункту 11.3 Договору протягом строку дії договору споживач має право укласти договір постачання природного газу з іншим постачальником. У такому випадку цей договір достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником (згідно з даними інформаційної платформи оператора ГТС). Якщо споживач бажає в інших випадках відмовитися від договору, він має право розірвати його без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику шляхом надання йому одностороннього повідомлення щонайменше за три дні до дати розірвання.

Як свідчать матеріали справи, 13.11.2021 позивач рекомендованим поштовим відправленням надіслав на адресу Державної установи "Територіальне мадичне об`єднання МВС України по Київській області" для підписання Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Відповідно до даних з інформаційної платформи оператора ГТС, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснювала постачання природного газу ДУ "Територіальне мадичне об`єднання МВС України по Київській області", як постачальник "останньої надії".

Об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №102.

Цією ж Постановою на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб. метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в розмірі 16,8 грн за 1 куб. метр.

З 01.11.2021 по 21.11.2021 Державній установі "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" поставлено 1885.57 куб. м природного газу, отже, вартість поставленого в цей період газу становить 31 677,58грн.

Позивачем були сформовані рахунок №32021 на оплату природного газу на суму 31 677,58 грн за розрахунковий період 01-30 листопада 2021 року та Акт №19187 приймання-передачі природного газу за листопад 2021 року, які позивач направив відповідачу 16.12.2021 (а.с. 64-69, том 1).

Отже, за розрахунком позивача, на виконання умов Договору у період з 01.11.2021 по 21.11.2021 він поставив Державній установі "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" природний газ в загальному об`ємі 1885,57 куб. м на суму 31677,58 грн, який споживачем оплачено не було, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 31677,58 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" зобов`язань з оплати поставленого природного газу постачальником "останньої надії", позивач, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України нарахував 1343,47 грн 3% річних за період з 01.01.2022 до 31.05.2023 та 9 931,38 грн інфляційних втрат за період з 01.01.2022 до 31.05.2023, а також 3 836,03 грн пені за період з 01.01.2022 до 30.06.2022 в порядку пункту 4.5 Договору.

Проведені нарахування судом першої інстанції перевірені та визнані арифметично правильними.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що наказом МВС України від 08.06.2022 №351 припинено діяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області". 17 червня 2022 року повідомлення щодо припинення юридичної особи та наказ МВС України від 08.06.2022 №351 "Про припинення ДУ "ТМО МВС України по Київській обл." внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, одночасно визначено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 17.08.2022. У позові відсутні докази, які свідчать про звернення позивача до Комісії з припинення із заявою чи вимогою про включення грошового зобов`язання до вимог кредиторів з дотриманням строків, встановлених чинним цивільним законодавством. Позивач заявив позов /кредиторські вимоги після закінчення строку (шість місяців) встановленого законом для пред`явлення таких вимог та після державної реєстрації припинення юридичної особи. Таким чином, за твердженням відповідача, позов поданий в порушення вимог діючого законодавства, (позов подано без направлення вимоги кредитора до комісії з припинення та без відмови у прийнятті такої вимоги).

Також, відповідач зазначає, що Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" була державною установою, яка фінансувалася з Державного бюджету та відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України, обов`язковою умовою є реєстрація бюджетного зобов`язання щодо укладених договорів Державною казначейською службою України у встановленому законодавством порядку. Наданий позивачем Договір не був підписаний та не був зареєстрований в ДКСУ в м.Києві, тобто не був укладений належним чином, що не давало можливості здійснення його публікації у системі Prozorro та в подальшому здійснення за ним розрахунків. Відповідачеві невідомо з яких причин між ДУ "ТМО МВС України по Київській області" та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у встановленому порядку не оформили договірні відносини та не провели взаєморозрахунки.

Крім того, на спростування факту постачання природного газу позивачем у спірний період, відповідач надав до суду першої інстанції копію Договору №25-1022/21-БО-Т на постачання природного газу від 12.11.2021, укладеного між ДУ "ТМО МВС України по Київській області" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі- ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг"), який охоплює спірний період та набув чинності з дати його укладення і діяв до 31.12.2022, а також копії розрахункових документів про проведення ДУ "ТМО МВС України по Київській області" на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" платежів за вказаним Договором, зокрема, 15.12.2021 на суму 286 258,80 грн (на підставі акта №1 від 30.11.2021), 22.12.2021 - 918 741,20 грн (на підставі рахунку-фактури №25-1022/21-БО-Т/12/21 від 21.12.2021), 22.12.2021 - 74 498,51 грн (на підставі рахунку-фактури №25-1022/21-БО-Т/12/21).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до постанови Регулятора від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України, а за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 22.07.2020 № 917-р визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

За приписами пункту 26 частини 1 статті 1 Закону "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 (далі - Правила), врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з пунктом 3 Розділу І зазначених Правил постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник "останньої надії" зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Згідно з приписами Правил діючий постачальник - постачальник природного газу, до Реєстру споживачів якого включений cпоживач у відповідному періоді постачання.

У відповідності до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача. Зазначена інформація надається через інформаційну платформу, за допомогою відправки повідомлення на поштову скриньку постачальника останньої надії в інформаційній платформі дані скриньки G_MAIL_PLR.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого ДУ "ТМО МВС України по Київській області" з 01.11.2021 по 21.11.2021, автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Суд першої інстанції правомірно установив, що включення ДУ "ТМО МВС України по Київській області" до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого цим споживачем, до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується:

- листом оператора ГТС з інформацією щодо остаточної локації відборів споживача з ЕІС-кодом;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ (Форма №10);

- відомостями з інформаційної платформи оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом (надається у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі оператора ГТС).

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що публічний типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Заперечення відповідача щодо відсутності доказів належного оформлення договірних відносин між позивачем та ДУ "ТМО МВС України по Київській області" судом першої інстанції правомірно відхилені, оскільки відповідно до норм чинного законодавства: - типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання; - він вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу ГТС; - саме на споживача покладено ініціативу отримання письмового підписаного примірника спірного договору шляхом направлення на адресу позивача відповідного звернення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1.1. типового договору, затвердженого відповідною постановою, цей типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

Відповідно до частини 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Згідно з частиною 2 статті 633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За приписами частини 5 статті 633 Цивільного кодексу України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

У пункті 1.3. типового договору визначено, що цей договір є договором приєднання. При укладенні цього договору зі споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

З матеріалів справи вбачається, що днем початку постачання природного газу споживачу (ДУ "ТМО МВС України по Київській області") в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" зазначено - 29.10.2021.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" не має права самостійно включати споживачів до реєстру постачальника "останньої надії" та укладати з ними договори з власної ініціативи чи з ініціативи споживачів.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого ДУ "ТМО МВС України по Київській області" з 01.11.2021 до 21.11.2021 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "Газопостачальна компанія" Нафтогаз України" і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених саме позивачем.

Відповідачем даних обставин не спростовано.

Хоча у спірний період споживання ДУ "ТМО МВС України по Київській області" і мало договірні відносини на постачання природного газу з іншим постачальником, проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач не надав жодного доказу того, що у спірний період, а саме з 01.11.2021 по 21.11.2021, ДУ "ТМО МВС України по Київській області" було включено до реєстру споживачів ТОВ " ГК "Нафтогаз Трейдінг" та відповідно за вказаний період спожив природній газ, поставлений цим постачальником.

Надані відповідачем розрахункові документи не містять в собі відомостей, які б підтверджували, що перерахування у грудні місяці 2021 року коштів ДУ "ТМО МВС України по Київській області" на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдінг" здійснено за спожитий ним природний газ, який входить до періоду нарахування стягуваної у даній справі заборгованості.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними заперечення відповідача про те, що неналежно укладений, на його думку, договір не надавав можливості здійснення публікації цього договору у системі Prozorro та в подальшому здійснення за ним розрахунків.

Так, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 3 Закону "Про публічні закупівлі" придбання замовником товарів, робіт і послуг, вартість яких дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена у пунктах 1 та 2 частини першої цієї статті, здійснюється без застосування порядку проведення спрощених закупівель, встановленого цим Законом, у разі укладення договору про закупівлю з постачальником "останньої надії" на постачання електричної енергії або природного газу.

Отже, у даному випадку, норми Закону України "Про публічні закупівлі" щодо необхідності проведення спрощеної процедури закупівлі не розповсюджують свою дію на відносини з укладення типових договорів, які автоматично укладаються з позивачем у справі як з постачальником "останньої надії", оскільки фактично укладаючи договір (починаючи споживання природного газу) сторони не можуть знати який саме обсяг природного газу буде спожито відповідачем та на яку суму.

Тобто, відповідні норми Закону "Про публічні закупівлі" щодо проведення спрощеної процедури закупівлі у разі укладення договору з постачальником "останньої надії" не регулюють спірних правовідносин, натомість підлягають застосуванню положення пункту 2 частини сьомої статті 3 Закону "Про публічні закупівлі", а тому відсутні підстави реєстрації таких договорів у системі Prozorro.

Крім того, відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі" метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Водночас, дотримання наведених вище принципів у спірних правовідносинах забезпечується через процедуру проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії" та нормативного регулювання умов постачання природного газу постачальником "останньої надії", адже відповідний договір на постачання природного газу укладається на умовах і в порядку, що визначені нормативними приписами, а ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 в редакції постанови № 1102.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов заснованого на законі висновку про те, що у спірний період (01.11.2021-21.11.2021) відбулось автоматичне включення оператором ГТС до потрфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитого ДУ "ТМО МВС України по Київській області", яка є бюджетною установою, та, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Як встановлено умовами пункту 4.4. Договору, споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

При цьому, факт направлення позивачем на адресу ДУ "ТМО МВС України по Київській області" акта приймання-передачі природного газу та рахунку на оплату підтверджується матеріалами справи.

З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що поставлений позивачем у період з 01.11.2021 по 21.11.2021 споживачу - ДУ "ТМО МВС України по Київській області", природний газ в загальному об`ємі 1885,57 куб. м на загальну суму 31677,58 грн споживачем оплачено не було.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду констатує про підтвердження наявними в матеріалах справи доказами порушення ДУ "ТМО МВС України по Київській області" взятих за умовами Договору та чинного законодавства на себе зобов`язань щодо оплати у встановлений строк поставленого у спірний період природного газу на загальну суму 31 677,58 грн, внаслідок чого у вказаного споживача утворилася заборгованість перед позивачем у зазначеному розмірі.

В апеляційній скарзі відповідач акцентував увагу на тому, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного у даній справі рішення не надав належної оцінки (відхилення чи спростування) доводам відповідача щодо факту виникнення правонаступництва при пропущенні позивачем відведеного строку для пред`явлення кредиторських вимог до юридичної особи, що припинилася (ДУ "ТМО МВС України по Київській області"), відсутності у затвердженому передавальному Акті жодних зобов`язань відповідача як правонаступника боржника перед позивачем.

Дослідивши вказані аргументи відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє їх, з огляду на таке.

Серед підстав заміни кредитора у зобов`язанні стаття 512 Цивільного кодексу України визначає правонаступництво.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, засновником ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" (код ЄДРПОУ - 25572855) виступало Міністерство внутрішніх справ України, яке своїм наказом реорганізувало Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" шляхом його приєднання до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" (відповідач у справі).

Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" () міститься інформація:

- в розділі "Дані про перебування юридичої особи в процесі припинення" внесено 17.06.2022 запис за номером 017021111 щодо підстави: рішення учасників юридичної особи або відповідного органу юридичної особи - Наказ МВС України від 08.06.2022 №351;

- в розділі "Відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, шо прийняв рішення про припинення особи, для заявлення кредиторами своїх вимог" - 17.08.2022;

- в розділі "Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення" - дата запису: 18.07.2023, номер запису: 020021111, підстава: рішення щодо реорганізації (Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті реорганізації);

- в розділі "Дані про юридичних осіб-правонаступників: повне найменування, ідентифікаційний код" зазначено: Державна установа "Територіальне медичне об`єлнання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" .

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" () міститься інформація про те, що зазначена зареєстрована юридична особа є правонаступником Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" (), державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, правонаступником якої є юридична особа, у разі приєднання, здійснена 18.07.2023, номер запису 007036012.

Відповідачем надано до матеріалів справи копію Передавального акта балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від 27.02.2023, складеного комісією із припинення, та затвердженого Міністром внутрішніх справ 07.04.2023. Відповідно до змісту зазначеного Передавального акта, він складений у зв`язку з припиненням Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" як юридичної особи шляхом приєднання до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву".

У вказаному Передавальному акті зазначено, що у відповідності до вимог статті 107 Цивільного кодексу України всі зобов`язання перед кредиторами, всі права та обов`язки, а також всі активи та пасиви Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" переходять до Державної установи "Територіадбне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" (правонаступник) в розрізі відповідних активів та пасивів. При цьому, в Акті застережено, що в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" дебіторська заборгованість відсутня, кредиторські вимоги заявлені не були.

Із досліджених документів убачається, що припинення юридичної особи -ДУ "ТМО МВС України по Київській області" відбулось шляхом її приєднання до юридичної особи - ДУ "ТМО МВС України по місту Києву", до якої як правонаступника перейшли майно, права та обов`язки реорганізованої особи.

При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

Частинами 2, 3 статті 107 Цивільного кодексу України передбачено, що після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Аназізуючи зміст зазначених норм статті 107 Цивільного кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що лише при припиненні юридичної особи шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.

Отже, при реорганізації у формі приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.

Відсутність у Передавальному акті балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від 17.02.2023, затвердженого Міністром внутрішніх справ 07.04.2023, зобов`язань (кредиторської заборгованості) ДУ "ТМО МВС по Київській області" перед позивачем не свідчить про те, що відповідач не став правонаступником за ними, оскільки відповідачем як єдиним правонаступником прийнято усе майно та усі зобов`язання правопопередника, який припинився шляхом приєднання.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про перехід до відповідача всіх прав та обов`язків ДУ "ТМО МВС України по Київській області", навіть незалежно від того, чи було заявлено до комісії про припинення останньої в установлені строки кредиторські вимоги взагалі і позивачем зокрема.

Такий висновок суду першої інстанції грунтувався на положеннях статей 104, 107 Цивільного кодексу України з урахуванням правових позицій, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, у постановах Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №922/817/18, від 14.09.2020 у справі 296/443/16-ц.

Зазначеним спростовуються аргументи відповідача в апеляційній скарзі про ненадання судом першої інстанції оцінки його доводам в частині пропущення позивачем строку для пред`явлення кредиторських вимог до ДУ "ТМО МВС України по Київській області" та відсутності у затвердженому Передавальному акті жодних зобов`язань відповідача як правонаступника боржника перед позивачем.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини правонаступництва та приймаючи до уваги виконання позивачем своїх обов`язків щодо поставки ДУ "ТМО МВС України по Київській області" природного газу у спірному періоді, а також встановлене судом порушення строків його оплати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 31677,58 грн є обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних, суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

В силу вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами пункту 4.5. Договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За порушення строків оплати на підставі пункту 4.5 Договору і статті 625 Цивільного кодексу України позивач здійснив нарахування та заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 3 836,03 грн (за період з 01.01.2022 до 30.06.2022), інфляційні втрати в розмірі 9 931,38 грн (за період з 01.01.2022 до 31.05.2023), 3% річних в розмірі 1343,47 грн (за період з 01.01.2022 до 31.05.2023).

Перевіривши проведений позивачем розрахунок заявлених сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції встановив, що вказані розрахунки проведені правильно та відповідають умовам чинного законодавства.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 9 931,38 грн та 3% річних в розмірі 1343,47 грн як підставних та обгрунтованих.

Водночас, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені у даній справі обставини, керуючись приписами статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, вважає за необхідне зменшити розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача.

Так, відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто, частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено умови як підстави для зменшення пені і ця норма не передбачає вимог щодо обов`язкової їх наявності у поєднанні, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них, зокрема наявність інших обставин, які мають істотне значення (див. постанову Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 501/2862/15-ц, тощо).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 та послідовно у низці постанов Верховного Суду.

Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства(в) мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити з того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що цивільне законодавство поряд із засадою свобода договору (пункт 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) також містить таку засаду як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібна за змістом правова позиція викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 03.06.2019 у справі №914/1517/18, від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 27.01.2020 у справі №916/469/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19 тощо.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 у справі №915/2222/19 зауважив, що суд може вирішити питання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних і за власною ініціативою, а не тільки за клопотанням заінтересованої особи.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за можливе вирішити питання щодо зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню за відсутності відповідного клопотання відповідача.

Як вже зазначено, окрім пені в сумі 3 836,03 грн позивач також заявив до стягнення 1343,47 грн 3%річних і 9 931,38 грн інфляційних втрат.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач застосовує своє право на стягнення з відповідача втрат майна, що передбачені законом як річні та інфляційні; позивачем не доведено, що йому завдано збитків, або, що розмір завданих йому збитків перевищує розмір нарахованих штрафів згідно з умовами Договору; у свою чергу, відповідач є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, та основним видом економічної діяльності якої є діяльність лікарняних закладів (код 86.10), а позивач тривалий час (строк) не звертався за захистом свого порушеного права, зокрема до безпосереднього учасника спірних правовідносин, правонаступником якого є відповідач; запроваджений з 24.02.2022 на території України воєнний стан, з метою забезпечення економічних і правових інтересів сторін у швидкому виконанні рішення і збереженні платоспроможності сторін як гарантії виконання судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку про можливість у відповідності до приписів статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України зменшення розміру належної до сплати пені з 3 863,03 грн до 386,30 грн, що, на думку суду апеляційної інстанції, є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання пені ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності у даних, конкретних правовідносинах сторін.

За наведених обставин доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі підлягає зміні в частині стягнення з Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву" на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" пені, у зв`язку зі зменшенням її розміру за ініціативою суду апеляційної інстанції у відповідності до приписів статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України на 90%. Отже, позовні вимоги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" підлягають частковому задоволенню, у стягненні пені у розмірі 3 452,43 грн (3836,03 грн - 383,60 грн) слід відмовити.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 у справі №910/11964/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 у справі №910/11964/23 змінити, виклавши його резолютивну частину у такій редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" (вул. Платона Майбороди, буд.19, м. Київ, 04050; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ) заборгованість у розмірі 31 677,58 грн, 3% річних - 1343,47 грн, інфляційні втрати - 9931,38 грн, пеню - 383,60 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В інший частині позову відмовити.".

3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/11964/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко