ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/1036/23

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування": Данилова С.А.

від Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг": не з`явився

від Виконавчого комітету Миколаївської міської ради: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.12.2023 року, суддя в І інстанції Олейняш Е.М., повний текст якого складено 10.01.2024 в м. Миколаєві

у справі: №915/1036/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до відповідачів:

1. Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг";

2. Виконавчого комітету Миколаївської міської ради

про стягнення 339 440,95 грн

В С Т А Н О В И В:

В червні 2023 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій з урахування заяви про уточнення позовних вимог просило суд:

-стягнути солідарно з Комунального підприємства Експлуатаційне лінійне управління автодоріг та з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" суму майнової шкоди в розмірі 339 440,95 грн;

-стягнути солідарно з Комунального підприємства Експлуатаційне лінійне управління автодоріг та з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" суму судового збору у розмірі 5 091,62 грн.

На обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 18.09.2019 між ПрАТ АРСЕНАЛ СТАРХУВАННЯ та ОСОБА_1 укладено договір № 429/19-Т/М добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого ПрАТ АРСЕНАЛ СТАРХУВАННЯ взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Lexus GS350, д.н. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

24.06.2020 за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, буд. 93 сталася пригода, а саме: на парковці, де був припаркований автомобіль Lexus GS350, д.н. НОМЕР_1 , через несправність водостоку, після сильної зливи рівень води піднявся та затопив вищевказаний автомобіль.

На підставі умов договору ПрАТ АРСЕНАЛ СТАРХУВАННЯ виплатило страхове відшкодування в розмірі 339 440,95 грн. (ринкова вартість автомобіля за вирахуванням вартості залишків пошкодженого автомобіля та за вирахуванням суми франшизи, встановленої Договором страхування 39 500,00 грн.).

Позивач, посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ Про страхування, зазначив, що оскільки через несправність водостоку було затоплено автомобіль Lexus GS350, д.н. НОМЕР_1 , що завдало шкоди власнику пошкодженого ТЗ та оскільки дощоприймальний колодязь по пр. Центральному, 93 на момент настання події знаходився на балансі КП Експлуатаційне лінійне управління автодоріг, яке взяло на себе зобов`язання із забезпечення належного функціонування системи водовідводу на відповідній ділянці, а виконавчий комітет Миколаївської міської ради є виконавчим органом власника цієї системи, то ці особи несуть солідарну відповідальність за завдані збитки.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.12.2023 у справі №915/1036/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" та Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про солідарне стягнення суми майнової шкоди в розмірі 339 440,95 грн.

Місцевий господарський суд зазначив, що виконавчий комітет Миколаївської міської ради не є належним відповідачем за позовними вимогами у даній справі, а також те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі факту виникнення права вимоги щодо шкоди, яка була заподіяна внаслідок настання страхового випадку, в порядку суброгації, оскільки суброгація не може бути застосована, якщо завдана шкода не залежить від дій третіх осіб, як в даному випадку, через стихійне явище.

30.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", в якій останнє просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.12.2023 у справі №915/1036/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що у відповідь на адвокатський запит адвоката ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» до Миколаївської міської ради щодо балансової належності дощоприймального колодязя, було надано лист №4782/020201-40/14/20 від 01.09.2020 року, в якому було повідомлено, що зливний колектор, який проходить по вулицях Громадянська від вул. Спаська до вул. Скороходова (Кузнецька), Пролетарська (Богородича) до р. Південний Буг, разом з оглядовими та дощоприймальними колодязями, у тому числі по пр. Центральному, 93, закріплений за КП «ЕЛУ автодоріг» на праві повного господарського відання. Виконавчий комітет Миколаївської міської ради є виконавчим органом власника земельної ділянки на якій було розташовано дощоприймальні колодязі, до власних повноважень якого відносяться управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їхнього належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня послуг населенню. Таким чином, саме Відповідачі, є відповідальними особами за пошкодження автомобіля «Lexus GS350», д.н. НОМЕР_2 .

Вказує, що доказами наявності у страховика права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування. ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» надало до суду письмові докази, які підтверджують настання страхового випадку, розмір шкоди, спричиненої власнику пошкодженого автомобіля Lexus GS350», д.н. НОМЕР_3 та факт виплати страхового відшкодування за пошкодження автомобіля Lexus GS350», д.н. НОМЕР_1 .

Додатково стверджує, що позивач неодноразово надавав суду пояснення, що слово ДТП - це технічна помилка, що пригода, в наслідок якої було пошкоджено автомобіль Lexus GS350», д.н. НОМЕР_1 - це саме затоплення припаркованого автомобіля, яке сталося через несправність водостоку внаслідок бездіяльності балансоутримувача - Відповідача 1, та виконавчого органу Миколаївської міської ради, власника дощоприймального колодязя, якому підпорядковується балансоутримувач, який, як виконавий орган власника дощоприймального колодязю, зобов`язаний був контролювати належне утримання зазначеного колодязю. Але суд не розібравшись в суті справи, не взявши до уваги пояснення Позивача, все одно зробив помилкові висновки про те, що позивач помилково відніс цю подію до ДТП.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Миколаївської міської ради просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення без змін.

Зокрема, вказує, що позивачем не надано доказів того, що пригода сталась саме через несправність водостоку. Окрім цього, з наданих Позивачем доказів вбачається про відсутність фото або відео фіксації саме місця події, а тому неможливо встановити факт події саме за адресою пр. Центральний, буд. 93, що свідчить про відсутність наявності шкоди. Інформація де саме зберігався автомобіль, у якому стані і так далі - відсутня. Зазначене може свідчити про відсутність вини особи, яка завдала шкоди, оскільки автомобіль міг бути пошкоджений з будь-яких інших причин або ж пригода могла статися за іншою адресою та з будь-яких інших причин. Крім того, у позовній заяві зазначається, що, нібито, на місце ДТП були викликані компетентні органи, проте, відсутні будь-які докази того, що потерпіла особа дійсно зверталася до компетентних органів.

Зазначає, що згідно службової записки КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» Миколаївської міської ради від 17.10.2023 року №38674/34-03/23-2 «Станом на 24.06.2020 р дощоприймальний колодязь на проспекті Центральному, 93 знаходився у справному стані». Крім того, зазначається про достатню водопропускну спроможність вищевказаного колектору. Зазначене свідчить про відсутність протиправності поведінки особи, яка завдала шкоди та наявності причинного зв?язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом шкодою.

Стверджує, що виконавчий комітет є не єдиним виконавчим органом Миколаївської міської ради. Зважаючи на викладене, виконавчий комітет Миколаївської міської ради є неналежним відповідачем у даній справі. Крім того, Позивач не обгрунтував належним чином підстави залучення саме Виконавчого комітету в якості співвідповідача до даної справи, окрім того, що Виконавчий комітет Миколаївської міської ради є виконавчим органом.

Отже, на думку відповідача, в даному випадку, враховуючи відсутність належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, що підтверджують причинно-наслідковий зв?язок між діями (бездіяльністю) виконавчого комітету Миколаївської міської ради та завданими Позивачеві збитками вбачається відсутність правових підстав для відшкодування позивачу шкоди, а отже позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

До вказаного відзиву Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради долучені нові докази, а саме: службова записка юридичного департаменту Миколаївської міської ради від 12.10.2023 року №37936/02.06.01-04/23-2; службова Архівного відділу Миколаївської міської ради від 16.10.2023 року №38428/23.03-03/23-2; ???копія Положення про виконавчий комітет Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 23.06.2006 №2/3; ???рішення Миколаївської міської ради від 22.12.2016 року №13/1 «Про затвердження структури виконавчих органів Миколаївської міської ради»; службова записка юридичного департаменту Миколаївської міської ради від 16.10.2023 року №38392/02.06.01-04/23-2; службова записка КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» Миколаївської міської ради від 17.10.2023 року №38674/34-03/23-2.

Від Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги з огляду на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі факту виникнення права вимоги в порядку суброгації щодо шкоди, яка була заподіяна внаслідок настання страхового випадку.

До суду апеляційної інстанції надійшла відповідь на відзив від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", в якому останнє, зокрема, зазначає, що позивач надав докази на підтвердження наявності шкоди, а саме документи поліції, в яких встановлено факт затоплення автомобіля в наслідок зливи; бездіяльність Відповідача 1, як балансоутримувача зливного колодязю на пр. Центральному 93 в м. Миколаєві, та Відповідача 2, як виконавчого органу якому підпорядковується балансоутримувач, щодо утримання зливного колодязю в справному стані задля забезпечення нормальної пропускної спроможності зливного колодязю в момент зливи; наявність причинного зв?язку між протиправною поведінкою Відповідачів та її результатом, а саме якби зливний колодязь в момент зливи мав нормальну пропускну спроможність, то вода би не піднялась на такий рівень, щоб повністю затопити застрахований автомобіль Lexus GS350», д.н. НОМЕР_1 .

Додатково апелянт зазначив, що Відповідач 2 посилається на службову записку від 17.02.2023 року Відповідача 1 по справі, КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» Миколаївської міської ради, в якій зазначено, що станом на 24.06.2020 року дощоприймальний колодязь на проспекті Центральному 93 знаходився у справному стані. Однак, КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» Миколаївської міської ради є співвідповідачем по справі, а отже є зацікавленою особою у винесенні рішення суду не на користь Позивача. Таким чином вважає дану службову записку недостатнім доказом належного технічного стану зазначеного дощоприймального колодязя.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 у справі №915/1036/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та призначено справу до розгляду на 26.03.2024 об 11:30.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції 26.03.2024 прийняв участь представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

При цьому, представник Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, якому ухвалою суду від 12.03.2024 задоволено заяву про участь у судовому засіданні по справі №915/1036/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, не вийшов на зв`язок у зв`язку з технічною несправністю, про що повідомив секретаря судового засідання. Ухвалою суду апеляційної інстанції заявник був повідомлений, що відповідно до частини п`ятої статті 197 Господарського процесуального кодексу України, приписів пункту 46 розділу 3 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, оскільки неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності представників відповідачів за наявними матеріалами справи, яких достатньо для розгляду заяви по суті.

Щодо долучених Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради до відзиву на апеляційну скаргу документів, судова колегія зазначила, що вказані документи вже були надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву та долучені до матеріалів справи судом першої інстанції.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.09.2019 між ПрАТ Страхова компанія Арсенал СТРАХУВАННЯ (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №429/19-Т/М від 16.09.2019.

Відповідно до п. 4 договору предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать Закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (надалі - ТЗ) та іншим майном, вказаним у розділах 5.6 цього договору.

Відповідно до п. 5 договору інформація про транспортний засіб: тип В4; марка, модель Lexus GS 350; реєстраційний номер НОМЕР_1 , реєстр. свідоцтво (серія, номер) НОМЕР_4 ; номер кузова (шасі) НОМЕР_5 ; рік випуску 2013; колір чорний.

Відповідно до п. 5.1 договору власником транспортного засобу є ОСОБА_1 , транспортний засіб використовується на підставі права власності.

Відповідно до п. 7 договору страхові ризики згідно з п. 22.2 договору:

п. 7.1. викрадення так;

п. 7.2. збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) так;

п. 7.3. збитки внаслідок інших подій так.

Відповідно до п. 10 договору загальна страхова сума становить 790 000, 00 грн.

Відповідно до п. 10.1 договору страхова сума по ТЗ становить 790 000, 00 грн.

Відповідно до п. 12.4 договору збитки, внаслідок інших подій, що призвели до пошкодження ТЗ: 0, 00 грн. (що складає 0 % від страхової суми, вказаної у розділі 10 договору).

Відповідно до п. 16.1, п. 16.2 договору строк дії договору становить з 18.09.2019 з урахуванням умов п.п. 23.1, 23.2 договору (п. 16.1. договору) по 17.09.2020 з урахуванням умов п.п. 23.1, 23.2 договору.

Відповідно до п. 22.1 договору за умовами цього договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п 22.2 цього Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості.

Відповідно до п. 22.2 договору до страхових ризиків відносяться:

-п. 22.2.1 договору викрадення - незаконне заволодіння ТЗ шляхом крадіжки грабежу, розбою під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час.

-п. 22.2.2. договору збитки внаслідок ДТП - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

-п. 22.2.3 договору збитки внаслідок інших подій - викрадення окремих складових частин ТЗ чи додаткового обладнання (вказаного в розділі 6 договору), а також пошкодження або знищення (повна загибель) ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання (вказаного в розділі 6 договору) внаслідок протиправних дій третіх осіб, передбачених Кримінальним кодексом України; пошкодження або знищення (повна загибель) ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання (вказаного в розділі 6 договору) внаслідок стихійного лиха (бурі, урагану, смерчу, повені, затоплення, паводку, зливи, граду, селю, землетрусу, зсуву, оповзню осідання ґрунту обвалу, лавини незвичайних для даної місцевості морозів та великих снігопадів, дії підгрунтових вод, шторму, цунамі, удару блискавки та інших надзвичайних явищ природи, класифікованих згідно з Класифікатором надзвичайних ситуацій, затвердженим Наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 р. № 457), пожежі або вибуху, нападу тварин, падіння предметів на ТЗ (дерев, снігу льоду, стовпів, рекламних щитів та ін.), попадання каміння або інших предметів, що відлетіли з-під коліс ТЗ, зовнішнього фізичного впливу інших випадкових рангових та непередбачуваних подій (окрім вказаних в п. 22.2.1, п 22.2.2 договору), якщо такі події не є виключенням зі страхових випадків згідно з умовами цього договору (розділ 28 договору).

Відповідно до п. 24.3.2 договору страховик має право протягом двох робочих днів як тільки стане відомо про настання страхового випадку провести огляд пошкодженого ТЗ та скласти Акт огляду ТЗ. При наявності другого учасника ДТП чи іншої особи, винної у скоєнні збитків, повідомити їм про дату, місце та час проведення огляду. У випадку неявки вказаних осіб огляд проводиться без їх участі з відповідною відміткою про цей факт у Акті огляду.

Відповідно до п. 24.3.3 договору страховик має право робити запити про відомості, пов`язані зі страховим випадком та належним виконанням страхувальником умов договору та Правил до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установи та оргіназацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до п. 24.3.10 договору страховик має право після виплати страхового відшкодування пред`являти право вимоги відшкодування збитків до осіб, що винні в настанні страхового випадку (право регресу).

Відповідно до п. 24.3.12 договору у випадку виникнення сумнівів щодо причин та обставин настання страхового випадку, залучити експерта для проведення автотехнічного, трасологічного дослідження, іншої незалежної експертизи.

Відповідно до п. 26.1 договору для підтвердження настання страхового випадку та визначення розміру завданих збитків страхувальник зобов`язний протягом 10 робочих днів з моменту повідомлення страховика про страховий випадок надати страховику наступні речі та документи:

п. 26.1.5 договору у разі настання страхової події за ризиком Збитки внаслідок інших подій:

- постанова МВС, довідка МВС, пожежної охорони, метеорологічної чи сейсмологічної служби, Торгово-промислової палати встановленого зразка залежно від обставин страхової події.

Відповідно до п. 27.20 договору до страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке страхувальник (або інша особа, що одержала відшкодування) мають до особи, відповідальної за завдані збитки. Право вимоги не пред`являється до осіб, які керували застрахованим ТЗ на законних підставах.

Додатком № 1 до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу є заява на страхування від 16.09.2019.

Договір та заява підписані сторонами, а також скріплені печаткою страховика.

24.06.2020 ОСОБА_2 звернувся до начальника Центрального ВП ГУНП України в Миколаївській області із заявою, у якій просив зафіксувати факт пошкодження автомобіля Lexus GS350, д. н. НОМЕР_1 , який відбувся 24.06.2020 за адресою м. Миколаїв, пр. Центральний, 93Б, в період часу з 16:00 до 17:50 внаслідок зливи, яка була в цей період, зазначивши, що через забиті або неочищені ливневі стоки вода з проїзжої частини не стікла, в результаті чого відбулось затоплення автомобілю.

Заяву зареєстровано в ІТС ІПНП Центрального ВП ГУНП в Миколаївської області за № 15588 від 24.06.2020.

У рапорті Управління патрульної поліції Миколаївської області від 24.06.2020 складеного о 19:27, зазначено, що 24.06.2020 о 18:29 надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 24.06.2020 о 18:29 за адресою: Центральний район, м. Миколаїв, Дормашина як їхати в сторону вул. Садової заявник повідомив, що в`їхав в калюжу та затопило його авто Лексус НОМЕР_1 . Очікує наряд для фіксації. Заявник: ОСОБА_2 …

За результатами розгляду заяви №1558 ОСОБА_2 щодо фіксування факту пошкодження автомобіля шляхом затоплення, Центральним ВП ГУНП України в Миколаївській області складено відповідну довідку від 24.06.2020, в якій зазначено, що затоплення автомобілю заявника сталося в зв`язку зі значним погіршенням погодних умов та за вказаним фактом відсутні обов`язкові елементи складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, а саме суб`єкта злочину та умислу на пошкодження чужого майна.

Про результати розгляду заяви ОСОБА_2 повідомлено листом Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 25.06.2020 вих. № 9226/50/10-20.

25.06.2020 страхувальником подано страховику заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, в якій зазначено:

- дата та час події 24.06.2020 о 17:00;

- договір страхування № 429/19-Т/М від 16.09.2019;

- інформація про страхувальника ОСОБА_1 ;

- водій інформація відсутня;

- інформація про застрахований ТЗ: марка, модель Lexus GS 350; реєстраційний № НОМЕР_1 ; рік випуску 2013; № кузова НОМЕР_5 ;

- дата та час повідомлення СК за номером гарячої лінії 25.06.2020;

- місце події: АДРЕСА_1 ;

- детальний опис події Забезпечений ТЗ перебував на парковці, почалася сильна злива, через несправність водостоку рівень води піднявся та затопив ТЗ. На місце викликали КО;

- свідки події інформація відсутня;

- перелік пошкоджень салон, блок-фара передня ліва, блок-фара передня права.

01.07.2020 ФОП Болдарєвим С.М. проведено огляд автомобіля та складено акт огляду транспортного засобу, за результатами якого (огляду) встановлено, що в результаті затоплення водою пошкоджені та потребують заміни: оббивка салону; оббивка сидінь; шумоізоляція; електричні блоки керування системами автомобіля; джгути електропроводів; електричні блоки і механізми; ДВС та КПП потребує перевірки та дефектування.

Відповідно до Звіту №53/07-20 від 16.07.2020 щодо оцінки вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, яка була проведена 01.07.2020 ФОП Болдарєвим С. М., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 280 620,51 грн. Як зазначено в звіті, підставою проведення оцінки є договір про надання експертних та інформаційних послуг, укладений між ФОП Болдарєвим С. М. та ПрАТ СК АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ. Звіт складено, підписано та скріплено печаткою ФОП Болдарєва С.М.

Матеріали справи містять фотокопію з мережі Інтернет "Преступности.Нет" без зазначення дати публікації, особи, яка здійснила публікацію, з якої неможливо встановити зображений на ній транспортний засіб.

Також матеріали справи містять фотокопії вулиць з мережі Інтернет "Google maps" зі схематичним зображенням місця розташування ТЗ, колектора тощо, виконаним представником позивача.

Згідно листа Миколаївського обласного центру з гідрометеорології вих. №15/05-08/488 від 30.07.2020 у другій половині дня 24.06.2020 пройшов значний дощ, кількість опадів склала 15,7 мм (небезпечне метеорологічне явище, І рівень небезпеки, жовтий).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 28.07.2020 страховий випадок віднесено до категорії "Інші події" та встановлено розмір страхового відшкодування у сумі 339 440, 95 грн.

29.07.2020 страховиком ПрАТ СК АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ було складено страховий акт №006.01815320-1 від 29.07.2020, згідно якого подію, яка мала місце 24.06.2020, визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування у загальному розмірі 339 440, 95 грн.

В п. 8 страхового акту "Обставини" зазначено, що забезпечений ТЗ перебував на парковці, почалася сильна злива, через несправність водостоку рівень води піднявся та затопив ТЗ. На місце викликали КО.

В п. 9 страхового акту "Страхова подія сталася з вини" відомості відсутні. Наявне право регресу.

В п. 16 страхового акту "Дані про особу, до якої висувається позов в порядку регресу" Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал.

В цей же день 28.07.2020 страхувальником подано страховику заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування.

Страхове відшкодування виплачено страховиком страхувальнику, що підтверджується платіжним дорученням № 40603410 від 04.08.2020, згідно якого ПРАТ СК АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ перерахувало на рахунок ОСОБА_1 339 440,95 грн з призначенням платежу: "Страхова виплата Худієва О.Я., Акт №006.01815320-1 від 29.07.2020".

Відповідно до листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради вих. № 4782/0202.01-40/14/20 від 01.09.2020 за КП ЕЛУ автодоріг закріплено на праві повного господарського відання зливовий колектор №4, який проходить по вулицях Громадянська від вул. Спаська до вул. Скороходова (Кузнецька), Пролетарська (Богородична) до р. Південний Буг разом з оглядовими та дощоприймальними колодязями, відповідно до розпорядження Фонду комунальної власності міської ради від 29.01.2023 №20-р Про закріплення комунального майна (мережі липневої каналізації) за комунальним підприємством ЕЛУ автодоріг.

Відповідно до інформації КП ЕЛУ автодоріг ММР від 17.10.2023 №38674/34-03/23-2, наданої на запит Юридичного департаменту Миколаївської міської ради від 16.10.2023 №38392/02.06.01-04/23-2, станом на 24.06.2020 р. дощоприймальний колодязь на проспекті Центральному, 93 знаходився у справному стані та мав достатню водопропускну спроможність.

На думку позивача, оскільки через несправність водостоку було затоплено автомобіль Lexus GS350, д.н. НОМЕР_1 , що завдало шкоди власнику пошкодженого ТЗ та оскільки дощоприймальний колодязь по пр. Центральному, 93 на момент настання події знаходився на балансі КП Експлуатаційне лінійне управління автодоріг, яке взяло на себе зобов`язання із забезпечення належного функціонування системи водовідводу на відповідній ділянці, а виконавчий комітет Миколаївської міської ради є виконавчим органом власника цієї системи, то ці особи несуть солідарну відповідальність за завдані збитки, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку майнової шкоди в розмірі 339 440,95 грн в порядку суброгації.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми майнової шкоди в розмірі 339 440,95 грн в порядку суброгації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дощоприймальний колектор за адресою АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності, власником є саме орган місцевого самоврядування, тобто Миколаївська міська рада. Балансоутримувачем є Комунальне підприємство Експлуатаційне лінійне управління автодоріг. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині позовних вимог до відповідача - виконавчого комітету Миколаївської міської ради, оскільки виконавчий комітет Миколаївської міської ради не є належним відповідачем за позовними вимогами у даній справі (не є ані власником, ані балансоутримувачем дощоприймального колектора).

Також суд вказав, що в спірному випадку помилковим є віднесення події до ДТП, оскільки транспортний засіб не рухався, оформлення дорожньо-транспортної пригоди органами поліції не здійснювалось.

Виходячи з умов п.п. 22.2.3 договору добровільного страхування до страхових ризиків віднесено пошкодження / знищення ТЗ внаслідок стихійного лиха (затоплення), тобто явища природного характеру, яке не залежить від дій / бездіяльності третіх осіб. Суброгація не може бути застосована, якщо завдана шкода не залежить від дій третіх осіб. Умовами п.п. 22.2.3 договору до страхових ризиків також віднесено пошкодження / знищення ТЗ внаслідок протиправних дій третіх осіб, передбачених Кримінальним кодексом України, що матеріалами даної господарської справи не підтверджено (не доведено).

Враховуючи вищевикладене, судом відмовлено в позові, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі факту виникнення права вимоги щодо шкоди, яка була заподіяна внаслідок настання страхового випадку, в порядку суброгації.

Крім того, суд зазначив, що в силу приписів ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Проте, в спірному випадку позивач, звертаючись до суду із даним позовом з позовною вимогою про стягнення з відповідачів коштів в солідарному порядку не зазначає ані норми закону, ані умови договору, якою передбачено солідарне стягнення.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України).

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє відповідача від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами у справі не існувало договірних відносин, тому правовідносини щодо відшкодування шкоди у даній справі регулюються главою 82 Цивільного кодексу України "Відшкодування шкоди".

Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи з викладеного, шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи, відшкодовується на підставі статті 1174 цього Кодексу.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування є суброгацією.

У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку ст. 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому суброгацію (п. 40-50 постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).

Подібна позиція викладена у постанові ВП ВС від 04.07.2018 у справі 755/18006/15-ц, постанові КГС ВС від 14.02.2022 у справі № 910/16906/20.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 24.06.2020 за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, буд. 93 сталася пригода, а саме: на парковці, де був припаркований автомобіль Lexus GS350, через несправність водостоку, після сильної зливи рівень води піднявся та затопив вищевказаний автомобіль. На підставі умов договору добровільного страхування, ПрАТ АРСЕНАЛ СТАРХУВАННЯ виплатило страхове відшкодування в розмірі 339440,95 грн власнику вказаного транспортного засобу.

На думку ПрАТ АРСЕНАЛ СТАРХУВАННЯ, оскільки через несправність водостоку було затоплено автомобіль Lexus GS350, що завдало шкоди власнику пошкодженого ТЗ та яка відшкодована позивачем, наявні усі чотири умови для відшкодування шкоди та правові підстави для стягненні з відповідачів на користь позивача суми майнової шкоди в розмірі 339 440,95 грн в порядку суброгації.

Судова колегія зазначає, що позивачем не доведено наявність усіх чотирьох умов для відшкодування шкоди та правові підстави для стягненні суми майнової шкоди в розмірі 339 440,95 грн в порядку суброгації, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування позивач, посилаючись на те, що під час руху транспортного засобу позивача сталося дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено його авто, повинен довести зазначені обставини.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, судова колегія зазначає наступне.

По-перше, в пункті 9 страхового акту від 29.07.2020 "Страхова подія сталася з вини" відомості відсутні.

Отже, особу, винну у настанні страхової події станом на дату складання Страхового акту не встановлено.

Зі змісту довідки Центрального ВП ГУНП України в Миколаївській області від 24.06.2020 вбачається, що затоплення автомобілю заявника сталося в зв`язку зі значним погіршенням погодних умов та за вказаним фактом відсутні обов`язкові елементи складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, а саме суб`єкта злочину та умислу на пошкодження чужого майна.

Судова колегія вважає, що дана довідка Центрального ВП ГУНП України в Миколаївській області від 24.06.2020 не є доказом несправності водостоку, зі змісту вказаної довідки не зазначається винна у затоплені транспортного засобу особа, або інформація про те, що ТЗ було затоплено саме через неналежний стан водостоку. Крім того, зі вказаної довідки, а також з рапорту Центрального ВП ГУНП України не вбачається інформація де саме зберігався автомобіль.

Наявні в матеріалах справи фотокопії з мережі Інтернет "Преступности.Нет" не приймаються до уваги колегією суддів як належний доказ, оскільки вказані фотокопії здійснені без зазначення дати публікації, особи, яка здійснила публікацію, зі вказаних фотокопій неможливо встановити зображений на ній транспортний засіб та встановити факт несправності водостоку.

Також не приймається до уваги лист Миколаївського обласного центру з гідрометеорології вих.№15/05-08/488 від 30.07.2020, в якому зазначено, що у другій половині дня 24.06.2020 пройшов значний дощ, кількість опадів склала 15,7 мм (небезпечне метеорологічне явище, І рівень небезпеки, жовтий), оскільки вказаний лист засвідчує лише загальну інформацію щодо кількості опадів в м. Миколаєві 24.06.2020.

Водночас, матеріали справи містять інформацію КП ЕЛУ автодоріг ММР від 17.10.2023 №38674/34-03/23-2, надану на запит Юридичного департаменту Миколаївської міської ради від 16.10.2023 №38392/02.06.01-04/23-2, з якої вбачається, що станом на 24.06.2020 дощоприймальний колодязь на проспекті Центральному, 93 знаходився у справному стані та мав достатню водопропускну спроможність.

Відповідно до п. 24.3.12 договору добровільного страхування у випадку виникнення сумнівів щодо причин та обставин настання страхового випадку, залучити експерта для проведення автотехнічного, трасологічного дослідження, іншої незалежної експертизи.

Отже, судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідних компетентних спеціалістів з викликом на місце пригоди, які б зафіксували факт пошкодження автомобіля саме через несправність водостоку, який б свідчив про факт неналежного стану водостоку, внаслідок чого було затоплено автомобіль Lexus GS350 24.06.2020 саме на парковці за спірною адресою. Відсутня інформація компетентних органів або експертних установ щодо нормативів наявної кількості опадів та причинного зв`язку затоплення транспортного засобу у разі несправності або неналежної водопропускної спроможності водостоку, не встановлена причина затоплення, підтвердженням чого мав бути відповідний висновок експертизи.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідно до п.п.22.2.3 договору добровільного страхування до страхових ризиків віднесено пошкодження/знищення ТЗ внаслідок стихійного лиха (затоплення), тобто явища природного характеру, яке не залежить від дій/бездіяльності третіх осіб, в той час як суброгація не може бути застосована, якщо завдана шкода не залежить від дій третіх осіб, як в даному випадку стихійного лиха, а тому позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі факту виникнення права вимоги щодо шкоди, яка була заподіяна внаслідок настання страхового випадку, в порядку суброгації.

Як вже зазначалося вище, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє відповідача від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що позивачем у даному випадку не доведено наявності протиправної поведінки особи, яка завдала шкоди та наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та її результатом шкодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про автомобільні дороги» управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є:

1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів;

2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, правилами та нормами.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» (тут і далі в редакції від 14.06.2020) до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції від 14.06.2020) до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до п.п 1 п. "а" ч. 1 ст. 31 Закону України "Про органи місцевого самоврядування" (в редакції від 07.06.2020) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі.

Системний аналіз положень ст. 1, 2, 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги», ст. 6, 9, 24 Закону України «Про дорожній рух», ст. 31 Закону України "Про органи місцевого самоврядування", ст. 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" дозволяє дійти висновку, що власники дорожніх об`єктів або балансоутримувачі зобов`язані, зокрема, контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів, а також несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях тощо, за завдання збитків власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць тощо.

Враховуючи те, що дощоприймальний колектор за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, буд.93, на якій, за доводами позивача, сталася відповідна подія, знаходиться у комунальній власності, тобто власником є саме орган місцевого самоврядування, в даному випадку Миколаївська міська рада, а балансоутримувачем є Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг».

Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в позові в частині позовних вимог до відповідача - Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, оскільки виконавчий комітет Миколаївської міської ради не є належним відповідачем за позовними вимогами у даній справі (не є ані власником, ані балансоутримувачем дощоприймального колектора).

Також, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено протиправну поведінку Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди (затоплення транспортного засобу внаслідок зливи), а отже, позивачем не доведено наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.12.2023 у справі №915/1036/23.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.12.2023 у справі №915/1036/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.12.2023 у справі №915/1036/23 - залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.04.2024.

Головуючий суддя А.І. Ярош

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська