ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. Справа №910/11577/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023

у справі №910/11577/23 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення 65 211,17 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" (далі - ПАТ "СК "Вусо") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (далі - ПАТ "УТСК") заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 65 211,17 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/11577/23 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем на користь позивача перераховано 94 288,83 грн, з урахуванням франшизи у розмірі 500, 00 грн та коефіцієнту фізичного зносу. З огляду на те, що відповідач в повному обсязі виконав свої зобов`язання за полісом ЕР/210160919, виплативши позивачу страхове відшкодування у сумі 94 288, 83 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "СК "Вусо" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/11577/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є необґрунтованим та таким, що ухвалено з нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Так, скаржник зазначає, що в даному випадку розмір завданої шкоди повинен визначатися виходячи з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Також, апелянт стверджує, що суд першої інстанції в неповному обсязі з`ясував обставини справи, не дослідив всіх доказових фактів, наявність або відсутність яких впливає на вирішення справи, а саме прийняв до уваги інформацію з Audatexhistory та лист Департаменту патрульної поліції від 22.08.2023 №14901/41/27/02-2023, які не є належними доказами, оскільки не підтверджують здійснення ремонтних робіт автомобіля "Mercedes-Benz GLE", державний номерний знак НОМЕР_1 , як підставу для нарахування фізичного зносу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2024 апеляційну скаргу ПАТ "СК "Вусо" у справі №910/11577/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Коробенко Г.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11577/23. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ПАТ "СК "Вусо" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/11577/23.

11.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/11577/23.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 справу №910/11577/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Коробенко Г.П., Шапран В.В.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024, у зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 справу №910/11577/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/11577/23. Розгляд апеляційної скарги ПАТ "СК "Вусо" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/11577/23 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень клопотань, заперечень до 12.02.2024.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

29.01.2024, через систему "Електронний суд", відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу ПАТ "СК "Вусо" без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Так, у відзиві відповідач вказує, що позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі своїх фактичних витрат лише на підставі умов договору добровільного страхування, згідно з яким страхове відшкодування сплачується без застосування коефіцієнту фізичного зносу, й не враховано вимоги чинного законодавства щодо визначення розміру страхового відшкодування в порядку страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, ПАТ "УТСК" зазначає, що відповідь Національної поліції України повністю підтверджує розрахунок вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля в програмно-технічному комплексі "Audatex" - "Audahistory" від 15.04.2019.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.05.2022 між ПАТ "СК "Вусо" (страховик), та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-10-50, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "Mercedes-Benz GLE", державний номерний знак НОМЕР_1 .

04.04.2023 на автодорозі М-06 Київ-Чоп 301 м, с. Горбаків, на території АЗС "ОККО", сталася ДТП за участі двох транспортних засобів: зіткнення автомобіля "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , з автомобілем "Mercedes-Benz GLE", державний номерний знак НОМЕР_1 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустив наїзд на "Mercedes-Benz GLE", державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у нерухомому стані, чим порушив підпункт "б" пункту 2.3 та пункт 10.9 Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини були встановлені постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 09.05.2023 у справі №557/612/23, якою водія автомобіля "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

З матеріалів справи вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки "Mercedes-Benz GLE", державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 167 597,67 грн, визначено на підставі рахунку ФОП Гветадзе Т.Г. від 12.04.2023 №УККЗ019469/.

На підставі вищевказаного рахунку позивач визначив розмір страхового відшкодування до виплати - 167 597,67 грн, відповідно до страхового акта від 19.04.2023 №2288011-1.

ПАТ "СК "Вусо" сплачено страхове відшкодування на рахунок суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт пошкодженого транспортного засобу - ФОП Гветадзе Т.Г., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 19.04.2023 №17027.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату настання спірної ДТП була застрахована ПАТ "УТСК", на підставі полісу №ЕР/210160919 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 160 000,00 грн, франшиза - 500,00 грн).

За період з 17.05.2023 до 19.06.2023 відповідачем сплачено частину страхового відшкодування в розмірі 94 288,83 грн, що підтверджується довідкою ПАТ "СК "Вусо" від 04.07.2023 №2456.

Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено виплати страхового відшкодування в повному обсязі, позивач звернувся до місцевого господарського суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача 65 211,17 грн недоплаченої суми страхового відшкодування за вартістю відновлюваного ремонту.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилався на те, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Mercedes-Benz GLE 250", становить 94 288,83 грн, і сума страхового відшкодування в наведеному розмірі, яка належала до виплати, відшкодована позивачу в повному обсязі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування").

Вказана норма кореспондується зі статтею 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується, у разі настання певної події (страхового випадку), виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відносини між ПАТ "УТСК", як страховиком та власником автомобіля "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_2 , як страхувальником, врегульовані полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/210160919.

Таким чином, до спірних правовідносин є обґрунтованим застосування статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до вищевказаних норм, до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_2 .

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

За приписами частини 1 статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до підпункту д) пункту 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Пунктом 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Mercedes-Benz GLE 250", державний номерний знак НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску вказаного автомобіля є 2017, з огляду на що станом на дату ДТП строк експлуатації вказаного ТЗ не перевищував 7 років.

Відповідно до звіту ТОВ "Експертно-асистуюча компанія "Фаворит" про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу від 03.07.2023 №35323, складеного за замовленням відповідача, коефіцієнт фізичного зносу Ез = 0, 00

Згідно з рахунком ФОП Гветадзе Т.Г. від 12.04.2023 №УККЗ019469/, вартість робіт з відновлення пошкодженого транспортного засобу "Mercedes-Benz GLE 250", державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 167 597, 67 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 19.04.2023 №17027 ПАТ "СК "Вусо" перерахувало на рахунок ФОП Гветадзе Т.Г. 167 597, 67 грн.

Пунктом 7.39 Методики встановлено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Як стверджує відповідач, підставою для застосування значення коефіцієнта фізичного зносу стало те, що на транспортному засобі наявні сліди відновлювального ремонту складових частин (двері задні ліві ремонтувалися та фарбувалися).

Доводи відповідача, що пошкоджений ТЗ вже ремонтувався раніше, підтверджуються зокрема, інформацією з Audatexhistory, з якої вбачається, що до настання ДТП 04.04.2023 відносно автомобіля "Mercedes-Benz GLE 250", державний номерний знак НОМЕР_1 , складалась ремонтна калькуляція.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги значення коефіцієнта фізичного зносу при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля "Mercedes-Benz GLE 250", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, листом від 22.08.2023 14901/41/27/02-2023 Департамент патрульної поліції повідомив, що відповідно до відомостей інформаційної системи "Дорожньо-транспортна пригода" інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" з 01.07.2019 до 20.04.2019 зареєстровано ДТП, яка сталась 18.02.2019 у місті Києві за участю транспортного засобу "Mercedes-Benz GLE 250", державний номерний знак НОМЕР_1 , унаслідок якої пошкодженого його задню праву частину.

При цьому, місцевим господарським судом правомірно відхилено значення коефіцієнта фізичного зносу, визначене у звіті про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу від 03.07.2023 №35323, відповідно до якого величина коефіцієнта фізичного зносу становить 00,00%, оскільки з огляду на наявну інформацію про те, що складові частини кузова пошкодженого ТЗ вже відновлювались ремонтом, в будь-якому випадку наявні підстави для розрахунку Ез.

Відповідно до інформації відповідача, значення Ез автомобіля "Mercedes-Benz GLE 250", державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 51, 16%.

Колегія суддів зауважує, що позивачем не надано доказів того, що значення Ез вказаного пошкодженого ТЗ є іншим (зокрема, меншим), а звіт від 03.07.2023 №35323, складений на замовлення позивача, відповідно до якого Ез становить 0,00, судом правомірно відхилений.

Отже, при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля "Mercedes-Benz GLE 250", державний номерний знак НОМЕР_1 , підлягає застосуванню коефіцієнт фізичного зносу 51, 16%, який визначено у звіті від 04.04.2023 №48-R/12/91, складеного за замовленням відповідача суб`єктом оціночної діяльності Видутою Д.Ю. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 08.09.2020 №807/20).

При цьому, визначаючи розмір страхового відшкодування (з урахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу), слід виходити з наступного розрахунку: 20 057,58 грн (вартість робіт Ср, згідно з рахунком №УКК3019469/ від 12.04.2023) + 5 224,14 грн (вартість матеріалів См, згідно з рахунком №УКК3019469/ від 12.04.2023) + 142 315,95 грн Ч (1 - 0,5116) (вартість складових на заміну Сс, згідно з рахунком №УКК3019469/ від 12.04.2023 за вирахуванням коефіцієнту зносу) = 94 788 83 грн (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виплатив позивачеві страхове відшкодування у загальному розмірі 94 288,83 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: від 17.05.2023 №16435 на суму 3 000,00 грн, від 18.05.2023 №16515 на суму 3 000,00 грн. від 19.05.2023 №16608 на суму 3 000,00 грн, від 22.05.2023 №16696 на суму 3 000,00 грн, від 23.05.2023 №16766 на суму 3 000,00 грн, від 24.05.2023 №16851 на суму 3 000,00 грн, від 25.05.2023 №16865 на суму 3 000,00 грн, від 26.05.2023 №16953 на суму 3 000,00 грн, від 29.05.2023 №17018 на суму 3 000,00 грн, від 30.05.2023 №17070 на суму 3 000,00 грн, від 01.06.2023 №17166 на суму 3 000,00 грн, від 02.06.2023 №17237 на суму 3 000,00 грн, від 05.06.2023 №17316 на суму 3 000,00 грн, від 06.06.2023 №17417 на суму 3 000,00 грн, від 07.06.2023 №17518 на суму 3 000,00 грн, від 08.06.2023 №17651 на суму 3 000,00 грн, від 09.06.2023 №17769 на суму 3 000,00 грн, від 12.06.2023 №17878 на суму 3 000,00 грн, від 13.06.2023 №17985 на суму 3 000,00 грн, від 14.06.2023 №18097 на суму 3 000,00 грн, від 15.06.2023 №18210 на суму 3 000,00 грн, від 16.06.2023 №18291 на суму 15 000,00 грн, від 19.06.2023 №18386 на суму 16 288,83 грн,

Отже, всього відповідачем на користь позивача, за вирахуванням 500,00 грн франшизи та коефіцієнту фізичного зносу, перераховано 94 288,83 грн.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, виплативши позивачу страхове відшкодування у сумі 94 288,83 грн, у повному обсязі виконав свої зобов`язання за полісом ЕР/210160919, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 65 211,17 грн не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/11577/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПАТ "СК "Вусо" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/11577/23, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/11577/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/11577/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо".

4. Матеріали справи №910/11577/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран