ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" березня 2024 р. Справа№ 873/19/24

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Євсіков О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: не з`явились;

від відповідача-1: не з`явились;

від відповідача-2: не з`явились;

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" адвоката Василя Бонтлаба про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу

при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО»

про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.01.2024 у справі №86/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО»

до 1) Фермерського господарства «Агропартнер Плюс»,

2) ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором поставки та договором поруки, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

08.03.2024 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» (далі - ТОВ «Нор-Ест Агро», Товариство) адвокат Василь Бонтлаб звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №873/19/24.

У поданій заяві Товариство просить стягнути солідарно з Фермерського господарства «Агропартнер Плюс» (далі - ФГ «Агропартнер Плюс», Господарство) та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «Нор-Ест Агро» 14 200,00 грн судових витрат на правничу допомогу, понесених у межах справи №873/19/24 за заявою Товариства (вих. №17-1/01 від 17.01.2024) про видачу виконавчого документа на примусове виконання Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (далі - Третейський суд) від 11.01.2024 у справі №86/23 за позовом Товариства до Господарства та ОСОБА_1 .

Розгляд цієї заяви Товариство просило здійснити за відсутності його представника.

В обґрунтування поданої заяви Товариство зазначає про дотримання ним порядку, передбаченого ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України. Зокрема, у заяві про видачу наказу було наведено орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, згідно з яким попередньо погоджено, що вартість допомоги складає 15 800,00 грн, з яких 7 700,00 грн - «гонорар успіху» у разі позитивного для клієнта рішення.

Розмір витрат за результатами розгляду справи склав 14 200,00 грн (з урахуванням «гонорару успіху») згідно з умовами договору №11/10/2023 від 11.10.2023 про надання правничої допомоги та актом №11 від 07.03.2024 здачі-приймання правничої допомоги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2024 Розгляд заяви призначено на 21.03.2024.

Позиції учасників справи.

Від відповідачів відзиви, клопотання або інші заяви не надійшли.

Обставини справи, встановлені судом.

У січні 2024 року ТОВ «Нор-Ест Агро» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із заявою, у якій просило видати виконавчий документ на примусове виконання рішення (наказ) Третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23 за позовом Товариства до Господарства та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 заяву Товариства про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23 задоволено. Видано наказ на примусове виконання рішення Третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23. Стягнуто солідарно з Господарства та ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за Договором поставки № 15/23/57 від 08.06.2023 у загальній сумі 240 137,51 грн, яка складається з наступних сум: 185 223,04 грн - сума заборгованості за проставлений товар, 8 373,10 грн - пеня згідно подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.10.2023 по 06.11.2023, 9 496,76 грн - сума відповідальності за період з 31.10.2023 по 21.12.2023, за 52 дні за ставкою 36% річних згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України; 37 044,61 грн - штраф у розмірі 20% від суми простроченого зобов`язання згідно з ціною договору 185 223,04 грн. Стягнуто солідарно з Господарства та ОСОБА_1 на користь Товариства 2 801,37 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. Стягнуто з Господарства на користь Товариства 757,00 грн збору за розгляд заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства 757,00 грн збору за розгляд заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

08.03.2024 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» (далі - ТОВ «Нор-Ест Агро», Товариство) адвокат Василь Бонтлаб звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №873/19/24.

Вимоги та обґрунтування заяви наведені вище за текстом цієї ухвали.

З наданих із заявою документів встановлено таке.

11.10.2023 Товариство (клієнт) уклало з АО «Василя Бонтлаба» (далі - Бюро) договір №11/10/2023 про надання правової допомоги (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого Бюро зобов`язується здійснити захист, представництво в суді або надати інші види правничої

допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Згідно з п. 5.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правничу допомогу, визначається сторонами в акті здачі-приймання виконаної правничої допомоги, який є невід`ємною частиною цього договору і враховує обсяг та складність правничої допомоги, тривалість часу, необхідного для її виконання, досвід та кваліфікацію адвоката, строки, ступінь терміновості виконання правничої допомоги та інші суттєві обставини.

Вартість однієї години надання правничої допомоги Бюро складає від 1 100,00 грн до 3 500,00 грн (в залежності від різного роду умов та чинників). При цьому сторонами враховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу надання правничої допомоги в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення надання правничої допомоги, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону (п. 5.1.1 договору).

Вартість участі представника Бюро як безпосередньо у судовому засіданні в приміщенні відповідного суду, так і в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів складає від 1 500,00 грн до 3 500,00 грн (в залежності від різного роду чинників) (п. 5.1.2 договору).

Розмір додаткової оплати («гонорару успіху Адвоката») Бюро за прийняття позитивного для клієнта судового рішення (повного або часткового задоволення відповідних вимог клієнта, а також повного або часткового відхилення протилежних клієнту вимог іншої зацікавленої сторони в межах певної справи), визначається на рівні від двох по тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (в залежності від різного роду умов та чинників) (п. 5.3.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору Бюро надає клієнту електронною поштою або в паперовому вигляді акт здачі-приймання виконаної правничої допомоги в якому зазначається зміст наданої правничої допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові втрати, які були понесені Бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

Акт здачі-приймання виконаної правничої допомоги підписується Сторонами в розумні інтервали часу після надання правничої допомоги та оплати наданої правничої допомоги і фіксує факт надання правничої допомоги, яка передбачені цим Договором (п. 5.3 договору).

Згідно з п. 5.4 договору розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування клієнтом грошових коштів на поточний рахунок Бюро.

Судовий збір та інші встановлені державою та судом платежі обов`язкового характеру сплачуються клієнтом та не входять до суми гонорару за цим Договором. Крім того клієнт зобов`язується компенсувати Бюро всі витрати, пов`язані із розглядом справи у іншій області або іншому районі однієї області (п. 5.5 договору).

07.03.2024 сторони підписали акт здачі-приймання правничої допомоги згідно з договором про те, що відповідно до договору за період з 17.01.2024 по 07.03.2024 Бюро передає, а клієнт приймає наступну правничу допомогу:

- аналіз рішення Третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23 за позовом Товариства до Господарства та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Аналіз договору поставки №15/23/57 від 08.06.2023 та договору поруки №П/15-23-58 від 08.06.2023 - 1 година;

- підготовка проекту заяви (вих. №17-1/01 від 17.01.2024) про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23 за позовом Товариства до Господарства та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Направлення поштою заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23 за позовом Товариства до Господарства та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: ФГ «Агропатрнер Плюс», ОСОБА_1 та до Північного апеляційного господарського суду - 3 години;

- виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі №873/19/24 - 0,5 години;

- участь Адвоката Бонтлаба В.В. у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду у справі №873/19/24, яке відбулось 07.03.2024, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника Товариства адвоката Бонтлаба В.В.: підтримання правової позиції, надання пояснень у справі - 2 000,00 гривень;

- додаткова оплата («гонорар успіху Адвоката») при позитивному для клієнта рішенні - задоволенні заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23 за позовом Товариства до Господарства та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (вих. №17-1/01 від 17.01.2024) у справі №873/29/24 Північного апеляційного господарського - 5 900,00 гривень.

У п. 2 акта сторони погодили, що вартість однієї години правничої допомоги Бюро складає 1 400,00 грн, участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 2 000,00 грн, а розмір додаткової оплати («гонорар успіху Адвоката») - 5 900,00 грн.

Загальна вартість наданої правничої допомоги склала 14 200,00 грн.

07.03.2024 Товариство сплатило Бюро 14 200,00 грн з призначенням платежу «оплата за надання правової допомоги згідно акта №11 від 07.03.2024 по договору №11/10/2023 про надання правничої допомоги від 11.10.2023. Без ПДВ».

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті ухвали.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас у ч. 5 зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

А отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19. Ці правові висновки було підтверджено і в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" на суму 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Тому не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.

Також відповідно до практики ЄСПЛ у застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18, від 04.06.2019 та додатковій постанові від 12.09.2019 у справі №9901/350/18, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 26.05.2020 у справі №908/299/18.

Дослідивши надані заявником докази, якими підтверджуються витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом заяви про видачу наказу, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України), з огляду на таке.

Щодо правових послуг.

За твердженням заявника, він надав такі правові послуги: аналіз рішення Третейського суду, аналіз договору поставки №15/23/57 від 08.06.2023 та договору поруки №П/15-23-58 від 08.06.2023 (1 година); підготовка проекту заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23 та направлення її поштою ФГ «Агропатрнер Плюс», Науменку Р.Ю. та до Північного апеляційного господарського суду (3 години); виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі №873/19/24 (0,5 години).

З урахуванням вартості 1 години у розмірі 1 400,00 грн,вартість наведеного переліку робіт складає 4 900,00 грн.

Суд вважає, що розмір заявлених до стягнення витрат на вказані послуги є надмірним з огляду на предмет спору (заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду), при чому послуга з аналізу рішення Третейського суду фактично є невід`ємною частиною підготовки проєкту заяви. У цьому контексті суд також враховує, що адвокат Бонтлаб В.В., який складав заяву, був представником Товариства і у Третейському суді під час розгляду справи №86/23 та був обізнаний зі спірними правовідносинами, підставами позовної заяви (в т. ч. кредитним договором та договором поруки) та прийнятим Третейським судом рішенням у третейській справі. Більше того, на переконання суду, потреба в глибокому аналізі рішення у третейській справі у цьому конкретному випадку відсутня, оскільки під час розгляду заяви про видачу наказу на виконання рішення третейського суду господарський суд перевіряє наявність / відсутність передбачених ст. 355 ГПК України підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду та не здійснює розгляд такої справи по суті.

З урахуванням того, що у заяві на видачу наказу на виконання рішення третейського суду з рішення Третейського суду заявнику необхідна інформація щодо найменування і складу третейського суду, який прийняв рішення, за яким має бути виданий наказ; дата і місце ухвалення рішення третейським судом; вимога заявника про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду, аналіз такого рішення тривалістю 1 година відсутній.

Щодо часу, витраченого адвокатом на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024, суд зазначає, що цією ухвалою заявника було зобов`язано повідомити, чи не скасоване рішення третейського суду від 11.01.2024 у справі №86/23 компетентним судом, чи є у провадженні інших судів заяви про оскарження чи скасування рішення третейського суду та надати суду власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спори, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

Відповідна інформація має бути надана суду для розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення і могла бути надана заявником у такій заяві, про що адвокат, який обізнаний у чинному законодавстві та неодноразово подавав такі заяви у третейських справах, не може не знати. Незазначення її у заяві та надання її окремою заявою на вимогу суду штучно збільшує час на надання правничої допомоги.

Крім того, направлення поштою заяви про видачу виконавчого документа є технічною роботою та не є правничою допомогою у розумінні ГПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому не може бути компенсована за рахунок іншої сторони. Більше того, держава створила інструменти, які надають учасникам справи можливість спростити процес подачі заяв (в т.ч. про видачу виконавчого документа), зокрема, шляхом подачі заяви через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Свідоме невикористання заявником такої можливості не покладає на іншу сторону обов`язок відшкодовувати вартість часу, витраченого адвокатом на подачу заяв іншим способом, який забирає більше часу. Суд відзначає, що у адвоката Бонтлаба В.В. наявний електронний кабінет в ЄСІТС, а тому він не був позбавлений можливості скористатись таким своїм правом.

Суд також враховує, що питання видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду не вимагає значних затрат часу та зусиль, оскільки відповідно до наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації адвокат Бонтлаб В.В. є постійним учасником такої категорії справ (позиція Верховного Суду у додатковій постанові від 08.03.2023 у справі №873/52/22).

На переконання суду, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим лише в частині підготовки проєкту заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Третейського суду та участі адвоката у судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що зазначені послуги є дійсними та необхідними у цій справі, підтвердженими належними доказами, а відтак є розумним та обґрунтованим розрахунок адвокатом цих послуг на суму 4 200,00 грн (3 години роботи за погодженою в акті вартістю, що відповідає умовам договору про надання правової допомоги) та 2 000,00 грн відповідно, що разом становить 6 200,00 грн.

Щодо «гонорару успіху» суд зазначає, що в цьому конкретному випадку такий гонорар є непропорційним до предмета судового розгляду. Фактично, розгляд заяви про видачу виконавчого документа на виконання рішення Третейського суду залежить виключно від дотримання заявником вимог ГПК України щодо форми та змісту заяви, часу її подання і «успішність» подання такої заяви є відповідальністю адвоката, який бере на себе зобов`язання з її подачі. У цьому випадку адвокату не потрібно було готувати правову позицію, вивчати правовідносини та додаткові документи. В решті господарський суд оцінює рішення третейського суду на відповідність вимогам закону і висновки господарського суду залежать від правомірності дій третейського суду у вирішенні третейського спору, а не від позиції і дій адвоката заявника, котрий просить видати наказ.

Суд враховує вище наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, згідно з якою з урахуванням практики ЄСПЛ не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

З огляду на зазначені мотиви та правові висновки Великої Палати Верховного Суду задоволення вимоги щодо стягнення додаткової оплати у розмірі 14 200,00 грн у цьому конкретному випадку не відповідатиме принципам пропорційності до предмету спору та справедливості.

Висновки суду за результатами розгляду.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що заява Товариства підлягає задоволенню частково, у сумі 6 200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника представника Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" адвоката Василя Бонтлаба про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно із Фермерського господарства «АГРОПАРТНЕР ПЛЮС» (ідентифікаційний код 43035309, 51800, Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Петриківка, вул. Берегова, буд. 23), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «HOP-ЕСТ АГРО» (ідентифікаційний код 38953469, місцезнаходження: 09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Соборна, буд. 3) 6 200,00 (шість тисяч двісті) грн витрат на професійну правничу допомогу по 3 100,00 (три тисячі сто) грн з кожного.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції.

Додаткова ухвала, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 22.03.2024.

Суддя О.О. Євсіков