ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 Справа № 914/2383/23

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Дарії Зубкович розглянув матеріали

за позовом: Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери», м. Львів,

до відповідача: ОСОБА_1 , смт. Козин, Київська область,

предмет позову: витребування майна з чужого незаконного володіння,

підстава позову: порушення корпоративних прав,

за участю представників:

позивача: Писаренко Костянтин Юхимович,

відповідача: ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції).

1. ПРОЦЕС

1.1. До Господарського суду Львівської області 07.08.2023 надійшла позовна заява Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

1.2. Ухвалою суду від 09.08.2023 позовну заяву залишено без руху.

1.3. Ухвалою суду від 18.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

1.4. Хід судових засідань відображено в ухвалах суду, зокрема, у судовому засіданні 22.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

1.5. Відводів складу суду сторонами не заявлено.

1.6. Позивачем подано 14.02.2024 клопотання про конкретизцію переліку документів, активів, іншого майна, яке становить предмет спору, водночас заяв про зміну предмету позову не подавалося.

1.7. У судове засідання 06.03.2024 з`явилися представники сторін, представник позивача подав клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів з підстав відсутності необхідності подавати такі раніше та необізнаності про спірну обставину здійснення підприємством господарської діяльності. Докази надіслання вказаного клопотання з додатками відповідачу не подані, представник відповідача заперечив отримання такого клопотання від представника позивача.

1.8. Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

1.9. Частиною 7 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

1.10. Відповідач як фізична особа не має обов`язку реєструвати електронний кабінет в ЄСІТС, клопотання позивач подає нарочно в судовому засіданні, а не з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, тому позивач не звільнений від обов`язку надсилати докази, які подає до суду, іншій стороні засобами поштового звязку.

1.11. Крім цього, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від відповідача унеможливила звернення до суду з апеляційною скаргою.

1.12. Суд відмовив у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів, про що постановив увалу без виходу до нарадчої кімнати, з підстав відсутності поважним причин пропуску строку на подання доказів за час підготовчого провадження, яке тривало з 18.09.2023 по 22.11.2023, а розгляд справи по суті фактично розпочато лище 20.02.2024. Збір і подання доказів на спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, та підтвердження правової позиції позивача залежало від суб`єктивної поведінки представника позивача.

1.13. У судовому засіданні 06.03.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

2.1. Позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням корпоративних прав останнього відповідачем, колишнім керівником підприємства, що полягає у непереданні оригіналів установчих, реєстраційних, бухгалтерських документів, печаток, правовстановлюючих документів на майно та майнові права, що належать підприємству, господарських договорів підприємства, протоколи загальних зборів засновників підприємства, посадові інструкції та особові справи співробітників, кошториси, штатні розписи, податкову звітність підприємства, оригінали всіх інших документів, які стосуються господарської діяльності позивача за період з 2013 року по 28.01.2023. Тому позивач звернувся до суду за захистом порушених прав у спосіб витребування і противоправного володіння відповідача зазначених документів.

2.2. Відповідач заперечує стосовно заявлених позовних вимог. Основні аргументи відповідача: позивач не звертався до відповідача з вимогою передати документи, що стосуються господарської діяльності Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери»; документи були передачі позивачу відповідно до умов укладеного сторонами 04.08.2020 договору дарування частки (корпоративних прав/прав власника) в статутному капіталі приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери»; документи, про витребування яких просить позивач, наявні у теперішнього директора ПП «Юридична фірма «Писаренко і партнери» Писаренка К.Ю., оскільки вони неодноразово використовувались ним для проведення державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПП «Юридична фірма «Писаренко і партнери», а всі оформлені та подані підприємством заяви і документи скріплювались печаткою підприємства.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

3.1. Відповідно до Статуту Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери», затвердженого рішенням зборів засновників від 11.03.2014, учасниками Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» були ОСОБА_3 і ОСОБА_1 з частками в статутному капіталі по 50 % кожен.

3.2. Відповідно до наказу № 16 від 26.12.2013 «Про звільнення та покладання обов`язків» звільнено ОСОБА_3 з посади директора підприємства з 26.12.2013 року за власним бажанням, підстава: рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» від 26.12.2013; покладено виконання обов`язків директора підприємства на фінансового аналітика ОСОБА_1 з 27.12.2013, підстава: рішення загальних зборів засновників Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» від 26.12.2013.

3.3. Згідно з наказом № 17 від 27.12.2013 ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків директора підприємства з 27.12.2013.

3.4. Із копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається запис про звільнення 04.08.2020 за власним бажанням, засвідчений печаткою Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партери».

3.5. Відповідно до протоколу № 04-08/20 загальних зборів учасників (засновників) Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» від 04.08.2020 ОСОБА_1 повідомила про дарування нею частки у статутному капіталі підприємства у розмірі 50 000, 00 грн, що загалом складає 50% від загального розміру статутного капіталу підприємства на користь ОСОБА_3 на підставі договору дарування частки (корпоративних прав/прав власника) у статутному капіталі підприємства від 04 серпня 2020 року. По цьому питанню учасниками було вирішено надати згоду та змінити склад учасників підприємства, перерозподілити частки наступним чином: власник - ОСОБА_3 , розмір вкладу - 100 000, 00 грн, розмір частки у статутному капіталі 100%. Крім того, у зв`язку зі зміною складу учасників (власників) підприємства вирішено внести зміни до Статуту підприємства та затвердити Статут підприємства у новій редакції; звільнити з посади директора підприємства ОСОБА_1 з 04.08.2020 (останній робочий день) за власним бажанням, призначити на посаду директора ОСОБА_3 з 05.08.2020 (перший робочий день); надати повноваження новому директору підприємства ОСОБА_3 на організацію проведення дій з державної реєстрації змін до установчих документів підприємства та змін до відомостей про підприємство, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та громадських формувань з правом його передоручення третім особам.

3.6. Так, відповідно до договору дарування частки (корпоративних прав/прав власника) в статутному капіталі Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» від 04.08.2020 ОСОБА_1 (дарувальник) безоплатно передала ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 (обдарований) прийняв частку (корпоративні права/права власника) в статутному капіталі приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» в розмірі 50 % статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті становило 50 000,00 грн.

3.7. Сторони у п. 2.1. договору дарування домовились, що під передачею частки (корпоративних прав/прав власника) у статутному капіталі за цим договором слід вважати передачу документів. Прийняттям дарунка вважається одержання обдаровуваним примірника цього договору після його підписання сторонами. У судовому засіданні представники сторін стверджували, що під словом «документи» в цьому пункті розумілися документи, пов`язані із переходом частки.

3.8. Підпунктом 3.2 договору дарування визначено, що обов`язком обдаровуваного після укладання даного договору є, зокрема, забезпечити внесення змін до статуту підприємства та зареєструвати їх відповідно до вимог чинного законодавства України.

3.9. Дарувальник отримала згоду на укладення цього договору від її чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчено Сомовим І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04 серпня 2020 року за реєстровим №1002 (п. 5.5 договору дарування).

3.10. Із отриманого судом під час розгляду справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно позивача вбачається здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу 27.01.2021: зміна керівника, зміна місцезнаходження юридичної особи, зміна складу засновників, зміна установчих документів, зміна фізичних осіб або відомостей про них як платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності.

3.11. Наступні зміни зареєстровані 21.10.2022 стосовно кінцевого бенефіціарного власника в актуальному стані, стосовно зміни місцезнаходження юридичної особи.

3.12. Позивач долучив копію вимоги без дати і вихідного номера, адресовану Наталії Вікторівні, про повідомлення дати і місця передачі документів уповноваженому представнику підприємства. Як доказ надіслання такої вимоги позивач долучив опис вкладення в цінний лист і поштову накладну з трек-кодом 084 від 21.08.2023.

3.13. Водночас відповідач підтверджує надіслання такою кореспонденцією іншого вмісту, ніж вимоги, а саме касаційної скарги у справі № 372/4065/20 на виконання вимог про усунення недоліків. Відповідач долучив копію опису вкладення у цінний лист з аналогічним трек-кодом 084 і вмістом кореспонденції «касаційна скарга по справі № 372/4065/20, додаток до касаційної скарги», копію поштової накладної з аналогічним трек-кодом, копію конверта з аналогічним трек-кодом. Крім цього, подав скріншот екрана електронної справи № 372/4065/20 в підсистемі ЄСІТС із зазначенням імен файлів, доданих до заяви про усунення недоліків, другим пунктом у яких є «докази направлення сторонам копій касаційної скарги та додатку до неї».

3.14. На спростування твердження позивача про володіння відповідачем печаткою підприємства відповідач подав

- копію довідки про доходи ОСОБА_3 за період з жовтня 2021 по липень 2022 року, яка подавалась з апеляційною скаргою від 15.08.2022 у справі Обухівського районного суду Київської області № 372/2/22,

- копію довідки про доходи від 03.05.2023, яка долучалась до клопотання ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 63320579 від 03.05.2023,

- копію позовної заяви Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» від 01.08.2023, отриманої відповідачем 10.08.2023.

3.15. Зазначені документи скріплені печатками Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» старого і нового зразка.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

4.2. Так, спір між сторонами у справі виник з корпоративних правовідносин, а саме відносин, пов`язаних з діяльністю, управлінням діяльності Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери».

4.3. Велика Палата Верховного Суду 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження 12-71гс20), зокрема, зазначала, що приватне підприємство - це не окрема організаційно-правова форма юридичної особи, а класифікуюча ознака юридичних осіб залежно від форми власності. Разом із цим за ознакою наявності чи відсутності учасників юридичні особи поділяються на товариства та установи, у зв`язку із чим приватне підприємство є товариством, оскільки воно має хоча б одного учасника.

4.4. Відповідно до частини першої статті 84 Цивільного кодексу України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку. Отже, якщо приватне підприємство створене для ведення підприємницької діяльності й розподілу прибутку між учасниками (засновниками), то таке приватне підприємство є підприємницьким товариством.

4.5. Крім того, визначаючи вид підприємницького товариства, до якого належить приватне підприємство, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що приватне підприємство створено з метою здійснення ринкових взаємовідносин і отримання прибутку шляхом виконання робіт і надання послуг у сферах, визначених предметом його діяльності; приватне підприємство має статутний капітал, поділений на частки, та не встановлено наявності в його статуті положень, які передбачають, що один член кооперативу має один голос у вищому органі, зокрема, з можливістю мати додаткову кількість голосів, а також що його учасники несуть відповідальність за зобов`язаннями приватного підприємства; приватне підприємство не випускає акції, а тому воно не може бути акціонерним товариством; учасники (засновники) не несуть відповідальності за зобов`язаннями приватного підприємства (якщо інше не встановлено статутом), і в такому випадку приватне підприємство не є повним або командитним товариством чи товариством з додатковою відповідальністю; приватне підприємство не є кооперативом, оскільки голоси при голосуванні розподіляються відповідно до часток його учасників, а тому відповідно до статті 84 ЦК України таке підприємство може бути лише товариством з обмеженою відповідальністю.

4.6. Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

4.7. Метою діяльності Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» відповідно до п. 2.1 Статуту Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери», затвердженого рішенням зборів засновників, протокол № 1 від 11.03.2014 (надалі по тексту рішення Статут) є надання послуг, отримання прибутку від підприємницької діяльності, задоволення матеріальних та соціально побутових потреб його засновників та працівників.

4.8. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду на спірні правовідносини поширюються норми Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

4.9. Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

4.10. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків.

4.11. Відповідно до п. 6.1 Статуту керівництво підприємством здійснюється директором; п. 6.3. директор підприємства організовує його роботу, керуючись чинним законодавством, цим статутом, укладеними угодами. Директор розпоряджається всім без винятку майном підприємства, укладає та підписує від його імені всі без винятку угоди без спеціальної на те довіреності, а також підписує всі зовнішньоекономічні контракти та договори; п. 6.4. директор підприємства затверджує правила внутрішнього трудового розпорядку, та інші внутрішні нормативні документи, розробляє плани діяльності підприємства, складає звіти про їх виконання, затверджує та підписує колективний трудовий договір, приймає на роботу і звільняє працівників підприємства, застосовує заходи заохочення і стягнення відповідно до чинного законодавства.

4.12. За загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина друга статті 38 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління. Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку (частина дванадцята статті 39 Закону Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20).

4.13. Суд не ставить під сумнів здійснення відповідачем дій і правочинів, ведення господарської діяльності підприємства від імені юридичної особи у період зайняття нею посади директора. Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які докази передачі відповідачу документів на час її вступу на посаду директора, у тому числі акти приймання-передавання установчих, реєстраційних, бухгалтерських документів, печаток, правовстановлюючих документів на майно та майнові права, що належать підприємству. Відповідно, відсутні докази наявності і збереження таких документів у відповідача.

4.14. Щодо оригіналів установчих документів підприємства, то нова редакція Статуту підприємства не може бути наявна у відповідача, адже відповідно до протоколу від 04.08.2020 затверджено нову редакцію Статуту і обов`язки щодо її реєстрації покладено на представника позивача, який і зареєстрував зміни 27.01.2021. Копію Статуту в попередній редакції від 2014 року позивач долучив до матеріалів справи, без пояснень способу виготовлення такої копії. Інформації щодо наявності інших редакцій Статутів немає.

4.15. Щодо оригіналів реєстраційних документів, то відповідно до відомостей з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно позивача вбачається здійснення після грудня 2013 року реєстраційних дій 10.01.2014 і 22.05.2014, пов`язаних зі зміною керівника, зміню складу засновників, зміною установчих документів. Тобто очевидно такі дії вчинялися через зміну керівника і через затвердження редакції Статуту Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» рішенням зборів засновників протокол № 1 від 11.03.2014, які позивачем не заперечуються та не оспорюються.

4.16. Щодо печаток підприємства, то поданими відповідачем доказами спростовано твердження позивача про наявність печатки підприємства у відповідача, адже у 2022 році, у 2023 році позивач використовував два різні відтиски печаток товариства на виготовлюваних ним документах, описаних в п 3.14 цього рішення.

4.17. Позивач не зазначив, чи відбувалися у період 2013 2020 років загальні збори засновників, не конкретизував, коли і щодо яких питань такі проводились. Тобто факт наявності протоколів загальних зборів у відповідача також не підтверджений. Аналогічний брак доказів щодо факту володіння відповідачем оригіналами господарських договорів.

4.18. Стосовно оригіналів бухгалтерських документів і податкової звітності підприємства, то у суду відсутні обґрунтовані підстави стверджувати про наявність таких саме у відповідача, адже як стверджував представник позивача фінансову та бухгалтерську звітність на підприємстві здійснював найманий працівник бухгалтер.

4.19. Витребуючи у відповідача оригінали правовстановлюючих документів на майно та майнові права, що належать підприємству, позивач не надає доказів наявності у підприємства конкретного майна та майнових прав чи переліку, опису таких. Тому суд не має підтверджень, якого майна стосується така вимога.

4.20. Щодо вимоги про надання посадових інструкцій та особових справ співробітників, кошторисів, штатних розписів, то у матеріалах справи також відсутні докази та відомості про наявність конкретних співробітників Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» у спірний період. Твердження позивача про «оригінали всіх інших документів, які стосуються господарської діяльності Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» також не конкретизоване і позивачем не підтверджено факту наявності у відповідача чітко окреслених предметів, документів, які за вимогою позивача підлягають витребуванню судом.

4.21. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яка регулює зберігання документів товариства, встановлено, що Товариство зобов`язано зберігати такі документи: 1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); 2) статут товариства та зміни до статуту; 3) протоколи загальних зборів учасників; 4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; 5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття); 6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства; 7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; 8) річну фінансову звітність; 9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; 11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства; 12) документи, що підтверджують права товариства на майно; 13) документи бухгалтерського обліку.

4.22. Відповідальність за зберігання документів товариства покладається на виконавчий орган товариства та на головного бухгалтера (у разі призначення) - щодо документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства (ч. 2 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

4.23. Відповідно до п. 1 р. XV Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 22 червня 2015 року за № 736/27181, під час зміни керівника установи наявність і стан документів (справ), що знаходяться в діловодстві структурних підрозділів та в архіві, а також облікових документів та довідкового апарату до них відбиваються окремим розділом в акті приймання-передавання установи. Відповідно до облікових даних служби діловодства та архіву в акті наводяться окремо кількість документів, що знаходяться в діловодстві, та кількість справ, що зберігаються в архіві, у тому числі кількість справ, що внесені до Національного архівного фонду.

4.24. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільний кодекс України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

4.25. Як встановлено вище, зміна керівника з відповідача на представника позивача відбулася 04.08.2020 на загальних зборах учасників, на яких крім звільнення ОСОБА_1 , вирішено також змінити адресу підприємства на м. Київ, вул. Басейна, буд. 1-3/2, Арена Сіті, оф. G3. Із договору дарування, укладеного 04.08.2020, який передував зборам у той же день, вказано місцезнаходженням Приватного підприємства «Юридична фірма «Писаренко і партнери» м. Львів, вул. Шараневича, буд. 1, кв. 8. Місцезнаходженням відповідача згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманого судом, є смт. Козин Обухівського району Київської області.

4.26. Водночас при звільненні директора порядку і строків щодо складення акта приймання-передавання установи від звільненого директора до новообраного Писаренка К.Ю. учасники не визначили. Відсутні також відомості про те, що документи, які стосувалися діяльності товариства і які є предметом спору, на переконання позивача, знаходяться саме у звільненого директора за його адресою в смт. Козин. Відсутні відомості, що відповідач не залишив документи в попередньому чи новому місцезнаходженні підприємства.

4.27. Суд також не має підстав стверджувати, що відповідач ігнорує письмову вимогу позивача про необхідність повідомлення дати і місця передачі документів новому директору, адже не відомий час складення такої вимоги (вимога без дати і вихідного номера) і відсутні допустимі (відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування) докази надіслання такої вимоги відповідачу, що випливає з п. 3.13 цього рішення. Тому позивач не підтвердив обставини, яка водночас є підставою позову, про те що новопризначений директор звернувся до відповідача із клопотанням щодо передачі йому всіх документів, про залишення такого поза увагою, про неодноразові звернення позивача із аналогічним питанням, про ігнорування звернень відповідачем.

4.28. Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

4.29. Як стверджує Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 30 листопада 2021 року (cправа № 910/21182/15 (910/16832/19), тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18). Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (таку правову позицію висловив Верховний Суду у постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).

4.30. Із сукупності встановлених обставин і поданих сторонами доказів суд доходить висновку про відсутність підстав стверджувати, що у відповідача наявна документація, зазначена у прохальній частині позовної заяви. Тому суд не має підстав визнавати порушення відповідачем прав позивача стосовно не передачі такої. Суд звертає увагу, що заяв про зміну предмету позову не надходило.

4.31. Підсумовуючи наведене вище, суд зазначає про необґрунтованість заявлених позовних вимог і недоведеність підстав позову. тому у задоволенні позову суд відмовляє.

4.32. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що оскільки за наслідками вирішення справи прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, то понесені позивачем витрати залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 126, 129, 237 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22.03.2024.

Суддя Матвіїв Р.І.