ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року Справа № 924/998/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В. , суддя Василишин А.Р.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.12.2023 у справі № 924/998/23 (суддя Кочергіна В.В., повний текст рішення складено 15.12.2023)

за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області

до Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп"

про стягнення 7 598, 25 грн шкоди

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (далі - позивач, ДЕІ у Вінницькій області) звернулася до Господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення з Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" (далі - відповідач, ДП "Шепетівський військовий лісгосп") 7 598, 25 грн шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДЕІ у Вінницькій області в період з 09.09.2020 по 18.09.2020 було проведено позапланову перевірку дотримання ДП "Шепетівський військовий лісгосп" вимог природоохоронного законодавства за місцем структурного підрозділу Вінницького військового лісництва, за результатами якої складено акт № 538/ВН від 18.09.2020, в якому зафіксовано порушення природоохоронного законодавства, зокрема пошкодження одного дерева породи граб до ступеня припинення росту з діаметром стовбура біля шийки кореня 38 см. Розмір шкоди заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства становить 7 598, 25 грн.

Правовою підставою позову є положення ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України, ст. ст. 20-2, 47, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.12.2023 позов задоволено.

Суд першої інстанції з посиланням на положення ст. ст. 1, 19, 63, 64, 86, 105, 107 Лісового кодексу України, ст. ст. 1166, 1172, 1192 Цивільного кодексу України, норми постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761, якою затверджено Порядок видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів та постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", дійшов висновку про доведеність позивачем підстав для відшкодування відповідачем збитків, які завданні державі, внаслідок порушення лісового законодавства.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ДП "Шепетівський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.12.2023 у справі № 924/998/23, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- судове рішення не відповідає нормам матеріального права, винесено без дотримання норм процесуального права, суд однобічно, упереджено розглянув справу, взявши за основу тільки доводи позивача, чим порушив принцип змагальності, навмисно звузив конституційні права сторони по справі, не взявши до уваги доводи, викладені у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.04.2021, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 560/1102/21;

- факти встановленої актом ДЕІ у Вінницькій області № 538/ВН від 18.09.2020 спростовуються як матеріалами справи, так і висновками, викладеними в рішенні суду у справі №560/1102/21;

- позивачем не доведено всіх елементів цивільного правопорушення, що є підставою для притягнення відповідача до цивільно - правової відповідальності у формі стягнення шкоди. За таких обставин, можна дійти висновку, що заявлений позивачем позов позбавлений фактичного та правового обґрунтування, а обставини, викладені у ньому, не доведені належними та допустимими доказами;

- акт перевірки сам по собі не може бути єдиним чи вичерпним доказом підтвердження правопорушення природоохоронного законодавства, а подані сторонами докази, на підтвердження своїх вимог та заперечень, мають бути оцінені судами як окремо кожен, так і в їх сукупності.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/998/23 у складі головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р.

Листом від 05.01.2024 з Господарського суду Хмельницької області витребувано матеріали справи.

18.01.2024 матеріали справи надійшли до суду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 23.01.2024 № 01-05/38 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) по справі № 924/998/23 - Бучинської Г.Б. у період з 22.01.2024 по 24.01.2024 включно, відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 відкрито провадження за апеляційною скаргою ДП "Шепетівський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.12.2023 у справі № 924/998/23. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

ДЕІ у Вінницькій області надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає наступне:

- відповідач не зазначає, які саме норми матеріального або процесуального права порушено судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення; відповідач не виявив бажання скористатися своїм процесуальним правом подати суду відзив на позовну заяву, а тому є безпідставним посилання відповідача на те, що суд першої інстанції прийняв рішення, не оцінивши докази у справі;

- у справі № 560/1102/21, на яку посилається відповідач, дії інспекції щодо проведення позапланової перевірки протиправними судом не визнані, а тому є законними, а факт пошкодження одного дерева породи граб до ступеня припинення росту, встановлений під час перевірки та зафіксований в акті перевірки;

- рішенням суду у справі № 560/1102/21 було визнано протиправними та скасовані пункти 1, 2, 3, 4, 6, 7 припису. Адміністративний суд зауважив, що вимоги припису щодо дотримання Лісового кодексу України, Санітарних правил в лісах України, Порядку спеціального використання лісових ресурсів є постійним обов`язком для всіх лісокористувачів, в тому числі ДП "Шепетівський військовий лісгосп", тому немає потреби окремо зобов`язувати позивача дотримуватися вимог законодавства, а саме з 21.09.2020, як зазначено у приписі;

- судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення;

- у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 912/823/18 зазначено, що природоохоронне законодавство не ставить у залежність від скасування або не скасування та/або дійсності/недійсності припису про усунення виявлених порушень, винесеного на підставі акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, можливість стягнення шкоди, завданої порушенням.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги ДП "Шепетівський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.12.2023 у справі № 924/998/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, одним із видів діяльності ДП "Шепетівський військовий лісгосп" є лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві, лісозаготівля. До складу ДП "Шепетівський військовий лісгосп" входять Вінницьке військове лісництво (загальна площа 2421,2 га), Хмельницьке військове лісництво (загальна площа 4906 га), Кам`янець-Подільське військове лісництво (загальна площа 5632 га). Вінницьке військове лісництво ДП "Шепетівський військовий лісгосп" розташоване на території Вінницької області, а саме: Вінницького, Іллінецького, Тиврівського, Калинівського та Хмільницького адміністративних районів. Територія лісництва розділена на 1 майстерську дільницю та 6 обходів.

ДЕІ у Вінницькій області в період з 09.09.2020 по 18.09.2020 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП "Шепетівський військовий лісгосп", а саме його структурного підрозділу Вінницького військового лісництва. За результатами перевірки представниками інспекції складено акт № 538/ВН від 18.09.2020, яким зафіксовано ряд порушень природоохоронного законодавства в частині охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до п. 2 розділу "Опис виявлених порушень вимог законодавства" акта, інспекцією встановлено: "квартал 31 виділ 5 площа 3,7 га рубка головного користування 2020 проведення. Даний захід проводиться на підставі лісорубного квитка від 16.04.2020 (серія ВІ ЛРК № 004511), який виписано на підставі матеріалів лісовпорядкування. Ділянка в натурі відмежована, остовплена, в стадії розробки. За межею ділянки виявлено пошкодження одного дерева породи граб до ступеня припинення росту з діаметром стовбура біля шийки кореня 38 см на території Городоцької селищної ради Іллінецького району. Розмір шкоди заподіяної лісу внаслідок пошкодження до ступеня припинення дерева становить 7 598, 25 грн".

Представниками інспекції виписано відповідачу припис від 18.09.2020 із зазначенням дій, які необхідно виконати відповідно до вимог Закону України "Про охоронну навколишнього природного середовища", Лісового кодексу України та "Санітарних правил в лісах України" та складено протокол від 16.09.2020 про адміністративне правопорушення.

Постановою ДЕІ у Вінницькій області № 06/231 від 21.09.2020 визнано майстра лісу обходу № 3 Вінницького військового лісництва ДП "Шепетівський військовий лісгосп" Покрищука В.Є. винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який останнім сплачено згідно квитанції № 9 від 29.09.2020, яка знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до додатку № 1 із урахуванням п. 2 постанови КМ України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" проведено розрахунок розміру лісопорушення та заподіяної шкоди, яка становить 7 598, 25 грн.

23.12.2020 позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № 4191/6/20 щодо можливості досудового врегулювання спору шляхом відшкодування шкоди, завданої державі в розмірі 7 598, 25 грн у добровільному порядку.

24.08.2023 позивачем на адресу відповідача було повторно надіслано лист № 3183/12/23 про відшкодування шкоди у добровільному порядку. Надсилання претензій підтверджується фіскальними чеками та описами вкладення, які знаходяться в матеріалах справи.

Вказані претензії залишені відповідачем без відповіді та належного реагування.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення із відповідача збитків, які завдані внаслідок порушення природоохоронного законодавства у розмірі 7 598, 25 грн.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено статтею 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Отже, підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: протиправна поведінка боржника, збитки, причинний зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника (відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19).

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст. ст. 16, 17 ЛК України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Згідно із ст. 63 ЛК України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до ст. 86 ЛК України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

Частиною 2 ст. 19 ЛК України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 105 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно зі ст. 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому неважливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2018 у справі № 920/1293/16, від 19.09.2018 у справі № 925/382/17, від 09.12.2019 у справі № 906/133/18, від 20.02.2020 у справі №920/1106/17, від 30.11.2021 у справі № 926/2174/20).

Згідно із ст. 65 ЛК України використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

Відповідно до ст. 67 ЛК України у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів: заготівля деревини; заготівля другорядних лісових матеріалів; побічні лісові користування; використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, потреб мисливського господарства, проведення науково-дослідних робіт. Законодавством України можуть передбачатися й інші види спеціального використання лісових ресурсів. Спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети. Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 69 ЛК України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно.

У справі, що переглядається судом встановлено, що актом ДЕІ у Вінницькій області від 18.09.2020 № 538/ВН встановлено наступне: "квартал 31 виділ 5 площа 3,7 га рубка головного користування 2020 року проведення. Даний захід проводиться на підставі лісорубного квитка від 16.04.2020 (серія ВІ ЛРК № 004511), який виписано на підставі матеріалів лісовпорядкування. Ділянка в натурі відмежована, остовплена, в стадії розробки. За межею ділянки виявлено пошкодження одного дерева породи граб до ступеня припинення росту з діаметром стовбура біля шийки кореня 38 см. на території Городоцької селищної ради Іллінецького району", чим порушено вимоги ст. ст. 19, 64 Лісового кодексу України, п. 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів.

Із вказаним актом директор ДП "Шепетівський військовий лісгосп" був ознайомлений та отримав його 18.09.2020, про що свідчить його підпис та печатка підприємства.

Матеріали справи не містять зауважень (заперечень) відповідача щодо виявлених у акті порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що даний акт оспорювався; на час розгляду справи даний акт є чинним.

Суд вказує, що представниками ДЕІ у Вінницькій області було складено протокол від 16.09.2020 про адміністративне правопорушення, а також постановою ДЕІ у Вінницькій області від 21.09.2020 № 06/231 визнано винним майстра лісу обходу № 3 Вінницького військового лісництва ДП "Шепетівський військовий лісгосп" Покрищука В.Є. у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 64 КУпАП, ст. ст. 105, 107 ЛК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який останнім сплачений.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення перебуваючи у трудових відносинах із ДП "Шепетівський військовий лісгосп", тому дане підприємство, як юридична особа несе відповідальність із відшкодування шкоди, завданої його працівником.

Суд звертає увагу на те, що вина відповідача у здійсненні незаконної рубки презюмується та ним не спростована, адже відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 19, п. 5 ч. 1 ст. 64 ЛК України він як постійний користувач лісу не виконав свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконних рубок та дотримання правил і норм використання лісових ресурсів.

Наслідком вказаної протиправної поведінки є шкода, заподіяна лісу в результаті проведення вирубки дерев. Така шкода перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з протиправною поведінкою відповідача.

А тому, відповідач як постійний користувач несе цивільно - правову відповідальність за порушення лісового законодавства, що мало наслідком проведення рубки лісу. Висновок щодо цивільно - правової відповідальності постійних лісокористувачів за недотримання обов`язку з охорони та збереження лісу, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі від 09.08.2018 у справі № 909/976/17.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення, необхідного для стягнення шкоди. Доводи відповідача про те, що позивачем не доведено всіх елементів, що є підставою для притягнення відповідача до цивільно - правової відповідальності у формі стягнення шкоди є безпідставними.

Щодо розміру збитків, то суд апеляційної інстанції вказує, що позивачем до матеріалів справи надано розрахунок старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Маланського С.М. від 18.09.2020 про розмір шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконного вирубування дерев, які проведені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" та становить 7 598, 25 грн, що відповідачем не оспорюється.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно визнав вимоги ДЕІ у Вінницькій області щодо стягнення із ДП "Шепетівський військовий лісгосп" шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в загальній сумі 7 598, 25 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.04.2021, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 560/1102/21 було визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2, 3, 4, 6, 7 припису ДЕІ у Вінницькій області від 18.09.2020, то суд вказує наступне.

Так, за наслідками судового оскарження до адміністративного суду припису ДЕІ у Вінницькій області від 18.09.2020, суд у справі № 560/1102/21 вказав, що вимоги припису щодо дотримання Лісового кодексу України, Санітарних правил в лісах України, Порядку спеціального використання лісових ресурсів є постійним обов`язком для всіх лісокористувачів, в тому числі ДП "Шепетівський військовий лісгосп", тому немає потреби окремо зобов`язувати позивача дотримуватися вимог законодавства, а саме з 21.09.2020, як зазначено у приписі.

Суд зазначає, що дії інспекції щодо проведення позапланової перевірки протиправними судом у справі № 560/1102/21 не визнані, а тому є законними, а факт пошкодження одного дерева породи граб до ступеня припинення росту встановлений під час перевірки та зафіксований в акті перевірки № 538/ВН від 18.09.2020.

Разом з тим, апеляційний господарський суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 912/823/18 зазначено, що природоохоронне законодавство не ставить у залежність від скасування або не скасування та/або дійсності/недійсності припису про усунення виявлених порушень, винесеного на підставі акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, можливість стягнення шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства, та відповідно задоволення такого позову.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно - західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.12.2023 у справі № 924/998/23 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП "Шепетівський військовий лісгосп" - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.12.2023 у справі № 924/998/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.