ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.03.2024 Справа№ 914/665/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., розглянувши матеріали справи заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Фреш Трейд, м. Луцьк

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукт, м. Львів

Представники сторін не викликалися

Суть спору: На адресу Господарського суду Львівської області 12.02.2024 року надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш Трейд» про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукт».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024 справа розподілена судді Чорній Л.З.

15.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукти заявлено відвід судді Чорній Л.З. від розгляду справи №914/665/24.

Ухвалою суду від 18.03.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукти від 15.03.2024 за вх. №7409/24 про відвід судді Чорній Л.З. від розгляду справи №914/665/24 визнано необґрунтованою.

Ухвалою суду від 18.03.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукти від 15.03.2024 за вх. №7409/24 про відвід судді Чорній Л.З. від розгляду справи №914/665/24 визнано необґрунтованою. Матеріали справи № 914/665/24 та заяву ТОВ «Львівморепродукт» про відвід судді Чорній Л.З. передано для автоматизованого розподілу з метою визначення судді, який вирішуватиме питання відводу судді Чорній Л.З. у порядку, встановленому ч.1 ст.32 ГПК України та ч.3 ст.39 ГПК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 18.03.2024 матеріали справи та заяви передано для розгляду судді Морозюк А.Я.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року у задоволенні заяви ТОВ «Львівморепродукт» про відвід судді Чорній Л.З. від розгляду справи №914/665/24 відмовлено.

Проте, головуюча суддя Чорній Л.З. зазначає, що є безстороннім, об`єктивним та неупередженим, але бере до уваги можливі сумніви учасників провадження у справі, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукт щодо наявності упередженого та необ`єктивного ставлення до розгляду справи і ставить під сумнів будь-які, навіть абсолютно законні, майбутні судове рішення в даній справі.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України", п. 49).

Правова позиція Європейського Суду з прав людини передбачає, що об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (Hauschildt v. Denmarkjudgmentof 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пункти 27, 28, 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N33958/96, пункт 42, ЄСПЛ 2000-XII). Крім того, відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі "Бочан проти України" (Заява N7577/02) від 03.05.2007 пункт 64).

Навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (DeCubber v. Belgium), від 26.10.1984, пункт 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (CastilloAlgar v. Spain), від 28.10.1998, пункт 45).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі Газета Україна-центр проти України від 15.10.2010 (заява №16695/04) визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996, пункт 38).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Частиною першою, другою статті 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Зважаючи на необхідність уникнути сумніву сторін в безсторонності суду, з метою створення достатніх гарантій для усунення підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що суд, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім та з метою виключення сумнівів щодо законності результатів розгляду справи, суддею Чорній Л.З. заявляється самовідвід у справі №914/665/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш Трейд» про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукт», в порядку п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 35, 36, 38, 39, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Самовідвід судді Чорній Л.З. у справі №914/665/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фреш Трейд про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукт задовольнити.

2. Справу передати для визначення нового складу суду у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 21.03.2024.

Суддя Чорній Л.З.