РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2024Справа № 910/19930/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т Берестейський, 14, ідентифікаційний код 38727770) в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, буд. 23, ідентифікаційний код 38728444)

до Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 8, ідентифікаційний код 00017733)

про стягнення 6872, 56 грн,

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" про стягнення 6 872, 56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 19.08.2019 по 21.08.2019 відповідач перевантажив у морському порту Миколаїв морське іноземне судно ТАНА з використанням майна позивача, яке є гідротехнічною спорудою порту та оголошено якірною стоянкою, проте відповідачем не сплачено корабельний збір у розмірі 3 773, 05 грн та адміністративний збір у розмірі 326, 62 грн. Крім того, позивач в порядку ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 534, 82 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 238, 07 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

30.01.2024 через підсистему "Електронний суд" представником Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що оскільки, за його твердженням, Рейдовий портовий пункт №2 (РПП №2) знаходиться поза межами акваторії морського порту Миколаїв, та судна відповідача не здійснювали судозахід в акваторію морського порту Миколаїв і вихід з нього, підстави для нарахування та сплати відповідачем корабельного та адміністративного портових зборів відсутні; водночас позивачем не доведений факт отримання відповідачем рахунків з обчисленою сумою портових зборів, а тому позивач безпідставно заявляє про прострочку виконання зобов`язання з боку відповідача.

Також у відзиві відповідач просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України.

05.02.2024 через підсистему "Електронний суд" позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що портові збори для суден відповідача (буксирів та барж) справляються за ставками групи В, та юридичне значення має кожне заходження в морський порт і вихід з нього (включаючи гідротехнічні споруди), а не в акваторію, отже вхід/вихід таких суден в/з акваторії морського порту Миколаїв не має значення для розгляду справи; при цьому РПП №2, як гідротехнічна споруда, входить до меж Миколаївського морського порту, що також встановлено судовими рішення у справі №910/17897/20, №910/2274/22, №910/1925/21; перебіг трирічного строку позовної давності не сплинув на час введення карантину, а також не сплинув на час введення воєнного стану.

12.02.2024 Приватним акціонерним товариством "Судноплавна компанія "Укррічфлот" через підсистему "Електронний суд" подано заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що позивач в своїх доводах помилково відмежовує акваторію морського порту від гідротехнічних споруд морських портів, при чому до таких відносяться лише ті ГТС, які знаходяться в межах акваторії морського порту, отже оскільки РПП №2 знаходиться поза межами акваторії морського порту Миколаїв, такий має бути віднесено до ГТС внутрішніх водних шляхів.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У період з 19.08.2019 по 21.08.2019 Приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укррічфлот" розвантажило у морському порту Миколаїв (далі - порт) 3 420, 439 т карбоніту з морського іноземного судна TAHA, з використанням майна Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" - Рейдового портового пункту РПП № 2 в районі "Дідової хати" (далі - РПП-2).

З метою розвантаження судна TAHA річкові судна відповідача (буксири з баржами) здійснили 6 суднозаходів до РПП-2, зокрема 2 суднозаходи баржами УРФ-1 (1 захід), СЛАВУТИЧ-РУДА-1 (1 захід), а також 4 суднозаходи буксирами: ВОЛОДЯ ДУБИНИН (2 заходи), САША ЧЕКАЛИН (2 заходи).

Вказане підтверджується вантажним маніфестом (CARGO MANIFEST) від 09.08.2019 на 4 750, 000 т; інформацією для виставлення рахунку від 07.08.2019; загальною декларацією (GENERAL DECLARATION) від 17.08.2019 про прихід судна TAHA з 4 750, 000 т; листом обліку руху барж з вантажем при розвантаженні судна TAHA; загальними деклараціями (GENERAL DECLARATION) про прихід/вихід буксирів та буксирів з баржами; генеральним актом №1 від 23.08.2019 по судну TAHA; загальною декларацією (GENERAL DECLARATION) про вихід 23.08.2019 судна TAHA без вантажу; стейтментом (Statement of Facts) від 23.08.2019 судна TAHA.

Відповідач є власником річкових суден, які заходили в порт, а саме барж: УРФ-1, СЛАВУТИЧ-РУДА-1; та буксирів: ВОЛОДЯ ДУБИНИН, САША ЧЕКАЛИН, що підтверджується документами Регістра судноплавства України.

За фактом кожного з 6 суднозаходів річкових суден відповідача (буксири з баржами) позивачем було розраховано корабельний та адміністративний збори, складено акти виконаних робіт (послуг): №87021324 від 21.08.2019, №87011324 від 21.08.2019, №87001324 від 20.08.2019, №86991324 від 19.08.2019, №86981324 від 19.08.2019, №86971324 від 19.08.2019 та виставлено відповідні рахунки на оплату, які в подальшому були направлені відповідачеві.

У відповідь на отримання таких документів листом від 16.09.2019 №90 відповідач відмовився від підписання і повернув акти наданих послуг, а також відмовився від оплати рахунків.

У вказаному листі зазначається, що підставою справляння адміністративного та корабельного зборів є настання певної події, а саме, заходження судна у морський порт або вихід судна з морського порту, проте, на переконання відповідача, підстави для оплати відсутні, оскільки РПП-2 знаходиться поза межами акваторії морського порту Миколаїв, які визначені постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 № 934 «Про межі акваторії морського порту Миколаїв».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що РПП-2 є гідротехнічною спорудою порту та оголошено якірною стоянкою, РПП-2 належить до меж акваторії Миколаївського морського порту і на РПП-2 позивач зобов`язаний виконувати функції, які оплачуються портовими зборами - організація та забезпечення безпеки судноплавства, утримання, організації та забезпечення безпечної експлуатації судноплавних шляхів, гідротехнічних споруд відповідно до вимог законодавства, а відтак заходження в морський порт Миколаїв і вихід з нього річкових суден відповідача (буксири та баржі) є підставою для сплати корабельного та адміністративного портових зборів.

Відтак, за розрахунком позивача, з відповідача підлягає стягненню корабельний збір у розмірі 3 773, 05 грн та адміністративний збір у розмірі 326, 62 грн. Окрім того, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати основної заборгованості позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 534, 82 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 238, 07 грн на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що, за його твердженням РПП №2, знаходиться поза межами акваторії морського порту Миколаїв, та відноситься до ГТС внутрішніх водних шляхів, отже судна відповідача (буксири та баржі), які заходили на РПП №2 з Миколаївського річкового порту, а також йшли зворотнім курсом, не здійснювали судозахід в акваторію морського порту Миколаїв і вихід з нього, а відтак підстави для нарахування та сплати відповідачем корабельного та адміністративного портових зборів відсутні.

Також, відповідач посилається на недоведеність факту отримання ним від позивача рахунків та письмових вимог про їх оплату, а відтак, оскільки моментом виникнення зобов`язання з оплати портових зборів є момент отримання відповідного рахунку з обчисленою сумою таких зборів не пізніше дня виходу судна з морського порту, позивач безпідставно заявляє про прострочку виконання зобов`язання з боку відповідача. При цьому, за твердженням відповідача, не підтверджують даних обставин посилання позивачем на лист №90 від 16.09.2019, оскільки такий не містить дати та номеру конкретного рахунку та дати його отримання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У частині 1 статті 1 Закону України "Про морські порти України" від 17.05.2012 №4709-VI (далі - Закон № 4709-VI) наведено визначення термінів, які вживаються у цьому Законі, а саме:

акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден;

гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден;

морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності;

морський термінал - розташований у межах морського порту єдиний майновий комплекс, що включає технологічно пов`язані об`єкти портової інфраструктури, у тому числі причали, підйомно-транспортне та інше устаткування, які забезпечують навантаження-розвантаження та зберігання вантажів, безпечну стоянку та обслуговування суден і пасажирів;

рейд - частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження (внутрішній рейд).

Відповідно до положень статті 8 Закону № 4709-VI межами морського порту є межі його території та акваторії. Межі акваторій морських портів визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України без порушення меж акваторій суміжних морських рибних портів та річкових портів. Відведення акваторії морського порту (надання в користування) адміністрації морських портів України здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про межі акваторії морського порту Миколаїв" від 22.10.2008 № 934 визначено, що акваторія порту включає:

- водний простір р. Південний Буг, обмежений береговою лінією, лінією кордонів причалів та лініями, що з`єднують точки з такими координатами...;

- водний простір тринадцятого коліна Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першого коліна каналу акваторії порту Миколаїв;

- водний простір територіального моря в районі банки Трутаєва для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт, обмежений лініями, що з`єднують точки за такими координатами…;

- водний простір територіального моря (акваторія приписаного портового збору пункту Очаків), обмежений береговими гідротехнічними спорудами та лініями, що з`єднують точки з такими координатами…:

- акваторію підхідного каналу портового пункту Очаків завширшки 200 метрів та охоронну зону 100 метрів від бровок каналу у напрямку 30*-210* між лініями, що з`єднують точки з такими координатами …;

- акваторію портового пункту Очаківського каналу завширшки 100 метрів та охоронну зону 100 метрів від бровок каналу.

Згідно Лоції Чорного та Азовського морів на води України Миколаївський морський порт розташовано біля лівого берега річки східніше Каботажного молу. Акваторія порту поділена на зовнішній та внутрішній рейди. Акваторія порту охоплює водний простір річки Південний Буг, обмежений береговою лінією причалів, тринадцятим коліно Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першим коліном каналу акваторії порту Миколаїв, що є внутрішнім рейдом порту; акваторію приписаного портового пункту Очаків і підхідного каналу портового пункту Очаків; а також водний простір в районі банки Трутаєва, що є зовнішнім рейдом порту.

Зовнішній рейд порту використовується для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт.

У пункті 3 Прикінцевих положень Закону № 4709-VI зазначено, що підприємства морського транспорту, на які на день набрання чинності цим Законом поширюється визначення терміну "морський термінал", незалежно від їх місця знаходження в межах або за межами існуючих державних підприємств - морських портів, підлягають включенню до меж морського порту, акваторією якого вони користуються, або до меж найближчого морського порту. Територія таких морських терміналів, у тому числі територіально відокремлена від основної території морського порту, включається в межі відповідного морського порту.

Згідно пунктів 1.5, 1.6 Порядку ведення Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України 18.02.2013 № 9, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.03.2013 за № 363/22895, адміністратором указаного Реєстру є адміністрація морських портів України, яка забезпечує технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру, його ведення, збір відомостей, внесення їх до Реєстру, систематизацію, надання доступу до Реєстру, збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі, виключення даних з Реєстру, а також внесення змін до відомостей, що містяться в Реєстрі.

Відповідно до інформації з Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, рейдовий портовий пункт РПП № 2 зареєстровано за № ГТС-2060; призначення ГТС - вантажний; місце розташування - розташований на південь другого коліна каналу акваторії порту Миколаїв та першого коліна Спаського каналу; власник (балансоутримувач) ГТС та організація, що експлуатує ГТС ? ДП "АМПУ" в особі Миколаївської філії.

Згідно відомостей, наведених у додатках № 5 "Відомості про якірні стоянки морського порту Миколаїв" 5 та № 6 "Схеми якірних стоянок" до Обов`язкових постанов по морському порту Миколаїв, затверджених наказом ДП "АМПУ" від 13.12.2016 № 451 та зареєстрованих у Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві 29.12.2016 за № 279/1592, РПП-2 є якірною стоянкою морського порту Миколаїв.

Отже, на РПП-2 поширюється наведене вище визначення гідротехнічної споруди морського порту.

З урахуванням викладеного, РПП-2, як гідротехнічна споруда, входить до меж Миколаївського морського порту і, здійснивши суднозахід на РПП-2, судно TAHA та річкові судна відповідача (буксири з баржами) здійснили суднозахід саме до Миколаївського морського порту.

Крім того, належність РПП-2 до меж Миколаївського морського порту встановлена в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 26.02.2020 у справі №915/1829/19, а також в рішеннях Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 у справі №910/17897/20, від 06.07.2022 у справі №910/1341/22, та від 31.05.2022 у справі №910/2274/22, від 10.11.2022 у справі №910/1925/21.

Вказані судові рішення набрали законної сили.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

До того ж, суд зазначає, що відомості про РПП-2 внесені до Реєстру морських портів України та Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України як гідротехнічної споруди Миколаївського морського порту.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 держателем Реєстру є Міністерство інфраструктури України.

Держатель забезпечує функціонування та ведення Реєстру, здійснює керівництво та безпосередній контроль за створенням Реєстру та дотриманням цього Порядку.

Статтею 22 Закону «Про морські порти України» передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку згідно з частинами третьою - п`ятою статті 22 Закону України «Про морські порти України» портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, зокрема, корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України «Про морські порти України».

Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку (п. 1.3. Порядку).

Пунктом 1.4. Порядку передбачено, що сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту, а за транзитний прохід каналами - шляхом попередньої оплати або безпосередньо на вході у канал.

За документами Регістру судноплавства України судна відповідача, які заходили в порт є річковими буксирами або річковими баржами. Такі судна згідно Додатку № 1 до Порядку належать до групи В.

Відповідно до п. 2.7 Порядку із суден групи В корабельний збір справляється за кожне заходження в морський порт і вихід з нього у каботажному плаванні за такими ставками: 16 доларів США - із судна, буксира; 8 доларів США - з одиниці (баржа, ліхтер).

Згідно пункту 7.1 Порядку із суден груп А, Б, В і Г адміністративний збір справляється під час кожного заходження судна у порт за такими ставками: 0,022 долара США за 1 куб. м умовного об`єму судна - із суден у закордонному плаванні; 0,0022 долара США за 1 куб. м умовного об`єму судна - із суден у каботажному плаванні.

Таким чином, для справляння адміністративного збору значення має факт заходження судна у порт, а для справляння корабельного збору - вхід/вихід в/з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів).

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 915/525/17.

Загальними деклараціями (GENERAL DECLARATION) про прихід/вихід буксирів та буксирів з баржами та листом обліку руху барж з вантажем при розвантаженні судна TAHA підтверджується факти входу та виходу конкретних суден відповідача з порту.

За таких обставин, несплачені відповідачем суми адміністративного збору у розмірі 326, 62 грн та корабельного збору у розмірі 3 773, 05 грн визнаються обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами та такими, що підлягають до стягнення.

Разом з цим, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо неотримання ним рахунків на оплату як на відсутність підстави для оплати вказаних корабельного та адміністративного зборів.

Так, суд зазначає, що згідно пункту 13 частини 1 статті 15 Закону України «Про морські порти» Адміністрація морських портів України утворюється з метою справляння та цільового використання портових зборів, які сплачуються згідно Порядку.

Як встановлено судом вище, сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту та відповідно за фактом заходу в акваторію морського порту.

Відтак, враховуючи встановлені судом вище обставини, факт заходу за період з 19.08.2019 по 21.08.2019 річкових суден відповідача до морського порту Миколаїв, у останнього виник обов`язок здійснити сплату корабельного та адміністративного збору згідно визначеного Порядку та забезпечити належне дотримання встановленого у морському порту порядку.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019).

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем зі сплати корабельного та адміністративного зборів, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 534, 82 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 238, 07 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Водночас, під час розгляду справи відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, з огляду на те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України.

У відповідності до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 1, 6 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки право вимагати з відповідача сплати сум корабельного та адміністративного зборів виникло у позивача з урахуванням дат входу/виходу в/з акваторії морського порту - у період з 19.08.2019 по 21.08.2019, позивач для захисту своїх прав та інтересів в межах визначеного статтею 257 Цивільного кодексу України строку позовної давності, міг звернутися до суду з даними вимогами до 19.08.2022-21.08.2022 включно.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 30.06.2023.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

Також, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-ІХ доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 19, за яким У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Водночас, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який станом на момент прийняття даного рішення суду не є скасованим.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 258 пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності за вищезазначеними вимогами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в повному обсязі та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми корабельного та адміністративного зборів.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 8, ідентифікаційний код 00017733) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т Берестейський, 14, ідентифікаційний код 38727770) в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, буд. 23, ідентифікаційний код 38728444) заборгованість зі сплати корабельного та адміністративного збору в розмірі 4 099 грн 67 коп., 3 % річних у розмірі 534 грн 82 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 238 грн 07 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 147 грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст складено 21.03.2024.

Суддя Л.Г. Пукшин