ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21.03.2024м. ХарківСправа № 922/871/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Дамастер" (вул. Юрія Іллєнка, буд. 12, м. Київ, 04050; )
боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімрін" (вул.Ізмайлівська, буд.12-А, м. Харків, 61052; )
про стягнення 133468,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дамастер" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. № 871/24 від 19.03.2024) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімрін" заборгованості в розмірі 133468,00 грн за поставлений товар згідно з наступними видатковими накладними: від 13.12.2021 № 2532; від 21.12.2021 № 2605; від 29.12.2021 № 2670; від 03.01.2022 № 353; від 31.01.2022 № 354; від 01.02.2022 №349; від 11.02.2022 № 345; від 11.02.2022 № 346; від 11.02.2022 № 350.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником зобов`язань щодо своєчасної сплати вартості поставленого товару за договором поставки, укладеним сторонами з 09.12.2019, у спрощений спосіб, а саме в усній формі.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Дамастер" заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.

Так, підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 147 ГПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За приписами ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини 3 статті 150 ГПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Заявник стверджує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дамастер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сімрін" було укладено договір поставки у спрощений спосіб в усній формі, що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Разом з тим, договорів в письмовій (в тому числі електронній) формі, як передбачено у ст.150 ГПК України, укладених між заявником та боржником щодо поставки товару, заявником суду не надано.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 184 Господарського кодексу України унормовано, що укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ст. 181 ГК України).

За приписами ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що судовий наказ може бути виданий за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, виключно у формі єдиного документа.

У свою чергу, приписи ст. 148, 150 ГПК України не передбачають застосування інших ніж договір документів, зокрема, листів, телеграм тощо, на підставі яких укладення договору відбулось у спрощений спосіб.

Надані заявником видаткові накладні, відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є лише первинними документами, які підтверджують факт здійснення господарських операцій на виконання певних правочинів, у тому числі, усних, і не можуть вважатись договорами у розумінні ст. 148, 150 ГПК України.

Наведене вище, на переконання суду, не є безспірним свідченням відповідних взаємовідносин сторін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, в тому числі, коли заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамастер" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімрін" заборгованості в розмірі 133468,00 грн за поставлений товар, згідно з наступними видатковими накладними: від 13.12.2021 № 2532; від 21.12.2021 № 2605; від 29.12.2021 № 2670; від 03.01.2022 № 353; від 31.01.2022 № 354; від 01.02.2022 №349; від 11.02.2022 № 345; від 11.02.2022 № 346; від 11.02.2022 № 350, - задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з наведених вище підстав унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Дамастер" у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст. 256-257 ГПК України, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.03.2024.

СуддяКухар Н.М.