УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

27.03.2024Справа № 910/3668/24

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи - Акціонерне товариство «Банк Альянс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Акціонерного товариства «Банк Альянс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що в забезпечення виконання ТОВ «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» зобов`язань за Договором № від 26.03.2023 заявником було надано ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» банківську гарантію №1602-23 від 21.04.2023 укладену з АТ «Банк Альянс». В подальшому, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» направило АТ «Банк Альянс» вимогу щодо сплати грошових коштів у розмірі 1350000 грн за банківською гарантією від 21.04.2023 №1602-23 зі змінами №1 від 27.12.2023. Заявник зазначає, що вказана вимога за гарантією не підлягає до виконання, оскільки виконання зобов`язання за Договором було прострочено внаслідок невиконання ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» умов Договору, а тому заявником не визнається законність вказаних вимог та не будуть задоволені регресні вимоги АТ «Банк Альянс». Заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі зумовить нарахування банком штрафних санкцій, відповідальність за які буде покладено на заявника та поручителя та зумовить виникнення інших судових спорів. На підставі викладеного, позивач просить суд заборонити АТ «Банк Альянс» виплачувати кошти у сумі 1350000 грн згідно вимоги ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо забезпечення виконання Договору № від 26.04.2023 на підставі банківської гарантії №1602-23 від 23.04.2023.

27.03.2024 до Господарського суду міста Києві від ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надійшли заперечення у яких ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» вказало, зокрема на те, що заява не містить обґрунтування заявленого виду і способу забезпечення позову, а також зазначило про відсутність підстав для забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України).

Системний аналіз положень ч.1 ст.136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 ст.137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (заявника) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити останньому реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача (заявника), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд звертає увагу на те, що потенційні позовні вимоги заявника є немайновими, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, а отже в даному випадку має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Так, за змістом ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно із ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів вбачається, що гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань. При цьому, наявність факту порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, встановлюється гарантом при настанні так званого гарантійного випадку та розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми, в якій останній повинен вказати, у чому полягає порушення принципалом основного зобов`язання, і, відповідно, гарант здійснює платіж по гарантії лише у випадку невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання, що забезпечене. Натомість відсутність такого порушення основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, може бути, зокрема, підставою для відмови у задоволенні вимог бенефіціара (кредитора) гарантом при розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми за гарантією.

Крім того, за умовами ч.11 ст.137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Разом із тим, враховуючи вищенаведені обставини, задоволення поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» заяви про забезпечення позову призведе до фактичного вирішення спору по суті щодо виконання гарантом зобов`язання сплатити визначену в гарантії суму, внаслідок чого кредитор буде позбавлений можливості отримати належні йому суми протягом строку, на який видана гарантія, що зумовить порушення вимог ч.11 ст.137 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, можлива обставина відсутності порушення ТОВ «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» основного зобов`язання, не може бути підставою для забезпечення позову шляхом заборони гаранту вчиняти дії, зокрема, щодо виконання банківської гарантії при вирішенні спору. При цьому, обставини наявності підстав для виконання банківської гарантії встановлюється гарантом при настанні так званого гарантійного випадку.

Обставини відсутності чи наявності порушення боржником основного зобов`язання підлягають дослідженню і встановленню під час розгляду відповідної справи по суті, тоді як суд не може забезпечувати позов у спосіб, який буде сприяти невиконанню зобов`язання, зокрема шляхом заборони гаранту вчиняти дії щодо виконання банківської гарантії чи звернення до боржника із зворотною вимогою в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові. У той же час, заборона судом здійснювати оплату на виконання банківської гарантії до моменту набрання законної сили рішенням у справі є підставою не виконувати зобов`язання щодо банківської гарантії.

Суд наголошує на тому, що навіть у разі якщо АТ «Банк Альянс» виконає вимогу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» за банківською гарантією та перерахує на користь бенефіціара суму грошових коштів, жодних невідворотних наслідків для заявника не настане.

Отже, обраний заявником захід забезпечення позову є не співмірним із майбутніми позовними вимогами, з якими останній має намір звернутися до суду, та не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності. Суд не погоджується, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливіть виконання рішення господарського суду.

Крім того, приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

На підтвердження викладених заявником обставин, ТОВ «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» до матеріалів справи додано лише лист-повідомлення №21.5/1484 від 21.03.2024 АТ «Банк Альянс» про отримання вимоги бенефіціара щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією від 21.04.2023 №1602-23 зі змінами №1 від 27.12.2023 та банківську гарантію №5175-22 від 22.12.2022 (нова редакція від 19.04.2023) на суму 856000 грн.

В той же час, заявником до матеріалів справи не надано ані спірної банківської гарантії від 21.04.2023 №1602-23 на суму 1350000 грн, в тому числі зі змінами до неї №1 від 27.12.2023, ані вимоги ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо сплати грошових коштів у розмірі 1350000 грн за спірною банківською гарантію, ані спірного Договору в забезпечення виконання якого видано банківську гарантію від 21.04.2023 №1602-23 на суму 1350000 грн.

Оскільки, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним обставин та доводів, так само як і не надано доказів того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить його права та в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1514 грн за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст.76-79, 129, 136, 137, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання: 27.03.2024.

Суддя Я.В. Маринченко