ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Справа№ 910/10186/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 20.03.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 (суддя Морозов С.М., повний текст складено та підписано 15.12.2023)

за розглядом скарги Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ" на дії Заступника начальника відділу Печерської державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та скарги на дії ДВС.

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання недійсним правочину про відбір в односторонньому порядку (без письмового погодження) відповідачем природного газу позивача в обсязі 132 527,147 тис. куб. м., із ПСГ та передачі його позивачу для покриття негативного дисбалансу (дефіциту) природного газу за січень 2013 року, оформлений актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №163/02-14 від 25.12.2014 та зобов`язання відповідача поновити в обліку в підземному сховищі газу відповідача природний газ позивача в об`ємі 132 527,147 тис. куб. м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №163/02-14 від 25.12.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/10186/15 позов задоволено повністю. Визнано правочин про відбір в односторонньому порядку Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» природного газу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке Об`єднання Азот» в обсязі 132 527,147 тис. куб. м., оформлений актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №163/02-14 від 25.12.2014р., - недійсним. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» поновити в обліку в підземному сховищі газу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» природний газ Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке Об`єднання Азот» в об`ємі 132 527,147 тис.куб.м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №163/02-14 від 25.12.2014. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке Об`єднання Азот» судовий збір у розмірі 2 436,00 грн.

Постановами Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 та Вищого господарського суду України від 26.07.2016 рішення Господарського суду залишено в силі.

16.05.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015, яке залишене без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 р., яке набрало законної сили 06.04.2016, видано накази.

12.10.2023 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» надійшла скарга на дії Заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни у виконавчому провадженні №51137955 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 у справі №910/10186/15, у якій позивач просить суд:

- скасувати постанову Заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про закінчення виконавчого провадження від 27.09.2023 року ВП №51137955 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 року №910/10186/15;

- зобов`язати Заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівну відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 року №910/10186/15.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 в задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на дії Заступника начальника відділу Печерської державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни відмовлено.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог скаржника, зазначивши, що виконавцем було вжито всіх необхідних заходів для примусового виконання рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а дії останнього жодним чином не порушують норми чинного законодавства.

Вимоги та зміст апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 та ухвалити нове рішення, яким скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на дії Заступника начальника відділу Печерської державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.09.2023 року ВП№51137955 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 №910/10186/15 задовольнити в повному обсязі. Витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача.

Скаржник вважає, що суд не надав правової оцінки положенням статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», якою закріплено обов`язок державного виконавця звернутись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення через невиконання протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відповідного рішення суду.

Клопотання та відзиви учасників справи.

19.02.2024 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (відповідача у справі) надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу:

- скаржником не зазначено та не обґрунтовано, у чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали;

- посилання ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» в апеляційній скарзі на норми ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки подаючи скаргу до суду першої інстанції, позивач не посилався на ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», як на підставу, що вплинула на протиправність дій державного виконавця по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

У свою чергу, Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

22.12.2023 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/10186/15 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 25.12.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/10186/15 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

11.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10186/15.

Суддя Тищенко О.В. перебувала у відрядженні з 16.01.2024 по 20.01.2024.

17.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без руху.

Суддя Тищенко О.В. перебувала у відпустці 22.01.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі №910/10186/15 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

26.01.2024 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 та призначено до розгляду на 27.02.2024.

У період з 21.02.2024 по 01.03.2024 суддя Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, тому судове засідання, яке призначене на 27.02.2024 не відбулось.

Суддя Яковлєв М.Л. перебував на лікарняному з 27.02.2024 по 01.03.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 призначено на 20.03.2024.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1146/24 від 18.03.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є.Ю., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Ухвалено розгляд справи здійснювати за раніше визначеною датою та часом.

Позиція учасників справи та явка в судове засідання.

20.03.2024 у судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

Представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник Печерської державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставки ухвали суду до електронного кабінету.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представника органу ДВС за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вже було зазначено, рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/10186/15 позов задоволено повністю, визнано правочин про відбір в односторонньому порядку Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» природного газу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке Об`єднання Азот» в обсязі 132 527,147 тис. куб. м., оформлений актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №163/02-14 від 25.12.2014р., - недійсним, зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» поновити в обліку в підземному сховищі газу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» природний газ Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке Об`єднання Азот» в об`ємі 132 527,147 тис.куб.м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №163/02-14 від 25.12.2014 та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке Об`єднання Азот» судовий збір у розмірі 2 436,00 грн.

На виконання вищевказаного рішення було видано наказ №910/10186/15 від 16.05.2016.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві від 18.05.2016 було відкрито виконавче провадження №51137955 з примусового виконання наказу №910/10186/15 від 16.05.2016.

Як вбачається з поданої скарги, 06.10.2023 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №51137955, представнику скаржника стало відомо про те, що заступником начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов`ю Іванівною було винесено постанову від 27.09.2023 про закінчення виконавчого провадження №51137955 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 №910/10186/15, а оригінал виконавчого документа направлено до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування скарги позивач зазначає, що державним виконавцем не було вчинено всіх необхідних дій для забезпечення виконання боржником рішення суду, а закінчення виконавчого провадження №51137955 з одночасним направленням оригіналу виконавчого документа до суду призводить до ситуації за якої рішення не буде виконане та призведе до порушення законних прав Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ».

На переконання скаржника державний виконавець зобов`язаний був звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, а не виносити постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, позивач вважає, що накладення штрафів і направлення (повідомлення) правоохоронним органам про притягнення боржника до кримінальної відповідальності самі собою не є достатніми заходами з виконання судового рішення, а звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не означає, що він вжив усіх можливих заходів для виконання рішення.

Відповідач (боржник) у своїх запереченнях зазначив, що державним виконавцем було вжито всіх необхідних заходів у відповідності до вимог законодавства та в межах обов`язків покладених на нього, а відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключно право державного виконавця звернутися до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, а дане право не обов`язком.

Також під час розгляду справи в суді першої інстанції Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у відзиві на скаргу заперечував проти її задоволення зазначивши також, що ч. 3 ст. ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», що законодавцем передбачено виключно право державного виконавця звернутися суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, а не обов`язок, тоді як від стягувача чи боржника не надходило будь-яких заяв щодо звернення державного виконавця до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на дії Заступника начальника відділу Печерської державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 124 Конституції України та статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

За умовами частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснює сторонам їхні права і обов`язки.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Права виконавця під час здійснення виконавчого провадження визначені в ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з відзиву Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 13.04.2020 представником стягувача було подано до органу ДВС клопотання №1304-1 про проведення виконання боржником наказу Господарського суду міста Києва №910/10186/15 від 16.05.2016.

15.04.2020 державним виконавцем було направлено Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» вимогу виконавця відповідно до якої вимагалось повідомити про стан виконання вищезазначеного рішення або ж причини його невиконання не пізніше наступного дня з отримання вимоги державного виконавця.

Боржник листом №1001ВИХ-20-2034 від 27.04.2020 повідомив виконавця про неможливість виконання рішення суду у зв`язку з відсутністю укладеного між ним та стягувачем договору на зберігання природного газу, що перешкоджає його виконанню.

11.08.2020 державним виконавцем було складено акт щодо відсутності інформації щодо підтвердження виконання рішення суду та ухвалено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5 100, 00 грн.

Також 11.08.2020 виконавцем було направлено на адресу боржника вимогу виконавця згідно із якою вимагав в триденний термін після отримання вимоги надати в письмові формі підтвердження вимокання рішення суду.

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» у відповідь повідомило листом від 02.09.2020 про невиконання рішення суду у зв`язку з відсутністю укладеного між ним та стягувачем договору на зберігання природного газу.

Стягувач також повідомив виконавця про те, що рішення суду, зокрема, у справі №910/10186/15 не виконано.

26.11.2020 державним виконавцем складено акт про те, що рішення боржником не виконано, у зв`язку з чим було винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10 200, 00 грн.

Також статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

27.09.2023 виконавцем було направлено до Управління поліції в Печерському районі ГУНП в місті Києві подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення боржником.

Також 27.09.2023 виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову просто закінчення виконавчого провадження.

За викладених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що виконавцем було вжито всіх необхідних заходів для примусового виконання рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а дії останнього жодним чином не порушують норми чинного законодавства.

Щодо тверджень скаржника про обов`язок державного виконавця звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України »Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Тобто, законодавцем в наведених приписах Закону України «Про виконавче провадження» було використано словосполучення «має право» для надання державному виконавцю певної дискреції у розсуді необхідності та доцільності вжиття відповідних заходів для виконання рішення суду.

Крім того, суд наголошує, що стягувач не позбавлений права самостійно звернутися з відповідною заявою до виконавця.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про ненадання судом правової оцінки положенням статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки приписи частини першої вказаної норми передбачають, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, у той час як зазначена вище ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає відповідне право державного виконавця для звернення із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість належним чином вимог скаржника.

Висновки апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на дії Заступника начальника відділу Печерської державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни.

Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення на підставі належних та допустимих доказів, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Отже, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 у справі №910/10186/15 - залишити без змін.

3. Судові витрати покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/10186/15 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.03.2024.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв