ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"25" березня 2024 р. Справа№ 911/2498/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Пантелієнка В.О.

Сотнікова С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа"

на ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року

у справі № 911/2498/18

за заявою Голови ліквідаційної комісії приватного акціонерного товариства "Росава"

до боржника приватного акціонерного товариства "Росава"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18 відкрито провадження за заявою голови ліквідаційної комісії «Росава» (надалі по тексту ПрАТ «Росава», боржник) у справі про банкрутство ПрАТ «Росава», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Вирішено інші процесуальні питання.

13.02.2024 року (зареєстровано судом 14.02.2024 року) не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ БК «Основа» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд визнати поважними причини пропуску ТОВ БК «Основа» строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18 та поновити вказаний строк. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника справи - кредитора боржника ТОВ БК «Основа» на ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі №911/2498/18. За результатами розгляду апеляційної скарги - скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18 про відкриття провадження у справі про банкрутство та прийняти нове рішення, яким відмовити у прийнятті заяви голови ліквідаційної комісії ПрАТ «Росава», ОСОБА_1 про порушення справи про банкрутство ПрАТ «Росава», та повернути її разом з доданими до неї документами без розгляду. Стягнути з ПрАТ «Росава», на користь ТОВ БК «Основа» судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 14.02.2024 року апеляційну скаргу ТОВ БК «Основа» передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Отрюха Б.В., Доманської М.Л.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 року, у зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Доманської М.Л., Остапенка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 року заяву судді Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М. про самовідвід у справі №911/2498/18 задоволено, відведено суддю Північного апеляційного господарського суду Остапенка О.М. від розгляду справи №911/2498/18.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 року, у зв`язку з відводом судді Остапенка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Доманської М.Л., Сотнікова С.В.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 року, у зв`язку з перебуванням судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Полякова Б.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 року заяву судді Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. про самовідвід у справі №911/2498/18 задоволено, відведено суддю Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. від розгляду справи №911/2498/18.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 року, у зв`язку з відводом судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2024 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Пантелієнка В.О., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.03.2024 року апеляційну скаргу ТОВ БК «Основа» на ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18 залишено без руху та зазначено недоліки, які має усунути скаржник, а саме, надати суду доказ сплати судового збору у розмірі - 23 402,00 грн. та обґрунтоване клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18.

14.03.2024 року від ТОВ БК «Основа» надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію від 13.03.2024 року №1003 з якої вбачається, що апелянт сплатив судовий збір у розмірі - 23 402,00 грн. та подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Клопотання обґрунтоване тим, що ТОВ БК «Основа» визнане кредитором боржника ухвалою господарського суду Київської області від 06.02.2024 року, відтак, апелянт вважає, що саме з цього моменту він набув процесуальних прав і обов`язків учасника справи, в тому числі і право на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18.

15.03.2024 року від ТОВ «БК «Основа» надійшла заява про відвід головуючій судді Копитовій О.С.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 року поданий ТОВ «БК «Основа» відвід головуючій судді Копитовій О.С. визнано необґрунтованим та передано матеріали для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою з метою розгляду заяви про відвід.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 року заяву ТОВ «БК «Основа» про відвід судді Копитової О.С. передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Суліма В.В., суддів Коротун О.М., Майданевича А.Г.

Ухвалою від 20.03.2024 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «БК «Основа» про відвід судді Копитової О.С. від розгляду апеляційних скарг ТОВ «БК «Основа» на ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року на постанову господарського суду Київської області від 04.12.2018 року та на ухвалу господарського суду Київської області від 14.05.2020 року у справ № 911/2498/18.

Після розгляду заяви про відвід матеріали апеляційних скарг повернуто на розгляд до колегії суддів: головуюча суддя: Копитова О.С. судді: Пантелієнка В.О., Сотнікова С.В.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити та апеляційну скаргу повернути ТОВ «БК «Основа» з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України встановлено присічний строк на звернення з апеляційною скаргою, і у разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення пропущений процесуальний строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Подаючи, в лютому 2024 року, апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18, апелянт наголошував, що його визнано кредитором боржника ухвалою господарського суду Київської області від 06.02.2024 року і відповідно саме з зазначеної дати він набув статус учасника справи про банкрутство і має право на оскарження процесуальних документів суду, зокрема і прийнятої в 2018 році ухвали господарського суду Київської області у справі № 911/2498/18.

Однак, як вказано вище, до обмеженого кола осіб на яких не розповсюджуються наслідки присічного строку належать саме особи, щодо яких суд ухвалив рішення про їх права, інтереси та (або) обов`язки та які не були повідомлені про розгляд справи або не залучені до участі у справі.

Апелянт в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги акцентував увагу апеляційного суду, що він подає апеляційну скаргу саме як особа яка не брала участі у справі.

Колегія суддів, розглянувши наведені обґрунтування причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі, дійшла висновку, що в даному випадку ТОВ «БК «Основа» не належить до категорії осіб, до яких не може бути застосовано присічний строк на звернення з апеляційною скаргою.

В даному випадку колегія суддів звертається до постанови Верховного Суду №910/14422/15 від 02.02.2023 року.

В ухвалі господарського суду Київської області від 06.02.2024 року суд першої інстанції встановив доведеність факту переходу права грошової вимоги до боржника ПрАТ «Росава» за договором № 46/610 від 05.12.2012 року від первісного кредитора публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» (надалі по тексту ПАТ «Київсоюзшляхпроект») до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (надалі по тексту ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»), а в подальшому до апелянта - ТОВ «БК «Основа».

Судом встановлено, що було проведено аукціон з продажу майна банкрута ПАТ «Київсоюзшляхпроект», зокрема дебіторської заборгованості, у тому числі заборгованості ПрАТ «Росава» за Договором № 46/610 від 05.12.2012 року, результати якого оформлені протоколом електронного аукціону № BRE001-UA-768 від 20.02.2023 року, переможцем якого визнано ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

За результатами аукціону між ПАТ «Київсоюзшляхпроект» (первісний кредитор) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги від 24.02.2023 року (з урахуванням додаткової угоди від 27.02.2023 року), за умовами якого первісний кредитор відступив на користь нового кредитора право вимоги за дебіторською заборгованістю, у тому числі до ПрАТ «Росава» за договором №46/610 від 05.12.2012 року на суму 131782060,00 грн.

24.02.2023 року між сторонами вказаного договору складено акт приймання-передачі документів до договору про відступлення права вимоги б/н від 24.02.2023 року.

В подальшому, 23.10.2023 року між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (первісний кредитор) та ТОВ «БК «Основа» (новий кредитор) укладено договір № 23-10-2023 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого (п. 1.1.) первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги за дебіторською заборгованістю, у тому числі до ПрАТ «Росава» за договором № 46/610 від 05.12.2012 року на суму 131782060,00 грн.

Таким чином, ТОВ «БК «Основа», набуло право вимоги до боржника 23.10.2023 року.

Відтак, станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали у ТОВ «БК «Основа» вимог до боржника відповідно до договору №46/610 від 05.12.2012 року не було, і відповідно у суду першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали від 04.12.2018 року жодних підстав для залучення ТОВ «БК «Основа» або повідомлення останнього про розгляд справи не було.

Виходячи з обставин встановлених ухвалою господарського суду Київської області від 06.02.2024 року у справі № 911/2498/18 (інших підтверджуючих документів матеріали апеляційної скарги не містять та апеляційним судом не досліджувались), станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали, кредиторські вимоги мав первісний кредитор ПАТ «Київсоюзшляхпроект», однак, відповідних дій щодо звернення до суду з заявою в межах справи про банкрутство не вчинив, таким своїм правом не скористався.

Залучення до участі у справі ПАТ «Київсоюзшляхпроект» залежало виключно від волевиявлення вказаного товариства яке не зверталось до суду з відповідною заявою раніше, також вказане товариство не зверталось до суду і з апеляційною скаргою на ухвалу від 27.11.2018 року.

Ні Кодексом України з процедур банкрутства, ні Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не було передбачено обов`язку суду з власної ініціативи залучати кредиторів боржника до участі у справі про банкрутство, якщо вони не виявляли такого бажання або повідомляти їх про порушення провадження по справі про банкрутство чи про визнання боржника банкрутом. Обов`язок вчинення відповідних дій в справі про банкрутство покладено саме на кредиторів, як і наслідки невчинення кредиторами таких дій.

При цьому, слід зазначити, що ПАТ «Київсоюзшляхпроект» визнавалося боржником в поданій ним заяві про ініціювання відносно ПрАТ «Росава» справи про банкрутство, однак бажання приймати участь в справі про банкрутство ПрАТ «Росава» не виявило, процесуальних документів суду не оскаржувало.

Крім того, слід зазначити, що ТОВ «БК «Основа» придбаваючи в 2023 році право вимоги до боржника та маючи бажання стати учасником провадження по справі про банкрутство, мало б знати, що відносно ПрАТ «Росава» в 2018 році порушено провадження по справі про банкрутство і більш того, що 04.02.2018 року вказане підприємство визнано банкрутом і відносно нього вже більше п`яти років триває ліквідаційна процедура, а також про реалізацію своїх прав в процедурі банкрутства попередніми кредиторами боржника. Також з загальнодоступної інформації ТОВ «БК «Основа» мало б бути відомо і про факт, того, що ухвала господарського суду Київської області від 27.11.2018 року оскаржувалась в апеляційному та касаційному порядку іншими учасниками та була залишена без змін (за апеляційною та касаційною скаргою Національного банку України).

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку, апелянт з посиланням на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2023 року № 915/1097/20 року наголошує на тому, що серед норм Кодексу України з процедур банкрутства чи Господарського процесуального кодексу України відсутня заборона на оскарження рішень, які були постановлені господарським судом до вступу певної особи у справу чи набуття процесуального статусу учасника справи про банкрутство

А також на те, що на відміну від осіб, які не брали участі в справі, учасники справи наділені правом оскаржувати судові рішення у такій справі згідно з. п.5 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України (за винятком встановлених законом обмежень), а отже при поданні апеляційної скарги не мають доводити, що оскаржуване судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та(або ) обов`язків, оскільки зазначене, з огляду на статус учасника справи у суб`єкта оскарження , презюмується процесуальним законом.

Колегія суддів, враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.07.2023 року № 915/1097/20 року, а також погоджується з наведеними міркуваннями апелянта стосовно прав учасників провадження у справі про банкрутство та визначеної кодексом презумції, на яку посилається апелянт, однак, як встановлено судом вище та зазначено самим апелянтом він оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції від 27.11.2018 року фактично ставить перед судом питання щодо можливості не застосування до нього наслідків присічного строку, які не застосовуються саме для осіб не повідомлених про розгляд справи або не залучених до участі у справі, щодо яких суд ухвалив рішення про їх права, інтереси та (або) обов`язки.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 12.07.2023 року № 915/1097/20 року, на яку посилається апелянт, надавав правову оцінку саме періоду коли саме конкурсний кредитор боржника стає учасником провадження по справі про банкрутство і набуває право на оскарження ухвали суду про відкриття провадження по справі про банкрутство.

Так, зокрема, в п. 80-81 вказаної постанови Верховний Суд розглядаючи відповідну проблематику вказав, що лише із вчиненням господарським судом цих процесуальних дій (прийняття ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство та офіційного оприлюднення про це) у конкурсного кредитора виникає можливість і обов`язок протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення заявити свої грошові вимоги до боржника, а у господарського суду - розглянути всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом зазначеного строку, та не пізніше 70 календарних днів (трьох місяців за великої кількості кредиторів) з дня проведення підготовчого засідання та постановити ухвалу про їх визнання чи відхилення. Тож, очевидно, що за такого правового механізму строк на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство спливає ще до розгляду судом у попередньому засіданні заявлених кредиторських вимог, проте зазначене не може бути перешкодою для реалізації права на оскарження цієї ухвали конкурсним кредитором.

В даному випадку, апелянт ТОВ «БК «Основа» не мав конкурсних вимог до боржника ні станом на дату прийняття судом першої інстанції ухвали про порушення провадження про справі про банкрутство, ні станом на дату прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, а ПАТ «Київсоюзшляхпроект» своїми такими правами у встановлений строк не скористався.

Крім того, слід зазначити, що суд апеляційної інстанції не заперечує права кредитора оскаржувати ухвалу суду про порушення провадження у справі про банкрутство саме після визнання його кредитором боржника в судовому порядку, однак, на думку апеляційного суду розглядаючи питання про поновлення строку на оскарження ухвали суду, апеляційним судом в будь-якому випадку повинні враховуватись приписи ч.2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, врахуванню також підлягають і обставини за яких такий строк був пропущений. На думку суду зміна кредитора боржника проведена після спливу присічного строку не є беззаперечною підставою для такого поновлення.

Колегія суддів звертаючись до постанови Верховного Суду на яку посилається апелянт, вважає за необхідне наголосити на п. 83-85, в яких Верховний Суд зазначає про наступне.

Статтею 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки цією статтею не визначено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку у кожному випадку суд повинен з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановивши чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного і приватного інтересу.

Враховуючи викладені обставини та повністю приймаючи позицію Верховного Суду на застосуванні якої наполягає апелянт, колегія суддів вважає, що в даному випадку судом встановлено наявність обставин за яких поновлення строку на оскарження ухвали господарського суду Київської області є неможливим, як про те зазначено в ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, в зв`язку зі спливом присічного строку встановленого ч.2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України та не розповсюдження на апелянта дії вказаної норми щодо можливості оскарження судового рішення поза межами такого строку.

Приймаючи рішення, судом апеляційної інстанції враховано, що право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

При цьому, у силу принципу диспозитивності на особу, що не вчинила вчасно відповідні процесуальні дії покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. Створення при цьому судом штучних умов, які б надавали одній зі сторін спору більш сприятливі умови для реалізації її процесуальних прав, виходить за межі повноважень суду, передбачених законодавством, та є порушенням статей 6, 19 Конституції України та принципу змагальності сторін (статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, може мати наслідком порушенням принципу правової визначеності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення. (Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 911/4590/13).

Колегія суддів враховує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити з урахуванням преамбули Конвенції, у відповідній частині якої верховенство права оголошується частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 46- 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

У цій справі ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки розгляд касаційної скарги третьої особи, що не брала участь у справі, проводився всупереч принципу юридичної визначеності та праву підприємства-заявника на справедливий суд. При цьому, ЄСПЛ брав до уваги як те, що процесуальні правила не дозволяли Верховному Суду України діяти у такий спосіб, так і те, що ніщо не заважало скаржнику використовувати інші законні засоби для захисту своїх інтересів, чи то у рамках існуючого господарського провадження (шляхом подання заяви до Генеральної прокуратури України щодо втручання (подібний спосіб аналізувався Судом у нещодавній справі "Гору проти Греції" (№ 2) (Gorou v. Greece (no. 2)) [ВП], заява № 12686/03, пп. 27-42, ECHR 2009-...), чи то за допомогою окремого цивільного позову.

Приймаючи дану ухвалу, колегія суддів враховує, що оспорювана апелянтом ухвала від 27.11.2018 року вже була предметом апеляційного та касаційного розгляду за апеляційною скаргою Національного банку України та постановою Верховного Суду від 20.06.2019 року касаційну скаргу Національного банку України залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 року та ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі №911/2498/18 залишено без змін.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до вимог ст. 261 Господарського процесуального кодексу України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити та апеляційну скаргу повернути ТОВ БК «Основа».

Керуючись ст.234, ст.255, ст.261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" на ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18.

2.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа" на ухвалу господарського суду Київської області від 27.11.2018 року у справі № 911/2498/18 (з доданими до неї матеріалами) повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Основа".

3.Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді В.О. Пантелієнко

С.В. Сотніков