ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.03.2024 Справа № 917/1135/23

Суддя Мацко О.С. , розглянувши матеріали скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новобуд 17», 36039, м. Полтава, вул. Чорновола Вячеслава, 36-В, на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції Романенка М.О. при виконанні рішення у справі

за позовною заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новобуд 17», 36039, м. Полтава, вул. Чорновола Вячеслава, 36-В, ,

про зобов`язання вчинити дії

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувала дана справа, у якій 06.12.2023р. прийнято рішення. Після набрання рішенням законної сили судом видано накази та скеровано їх стягувачу (позивачу).

08.03.2024р. до суду надійшла скарга від ОСББ "Новобуд 17", якою скаржник просить:

1. Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції Романенка М.О. протиправними.

2. Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції Романенка М.О. від 06.02.2024р. ВП №74061721 про відкриття виконавчого провадження.

3. Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції Романенка М.О. від 06.02.2024р. ВП №74061721 про стягнення виконавчого збору.

4. Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції Романенка М.О. від 26.02.2024р. ВП №74061721 про накладення штрафу.

5. Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції 2 920,00 грн. судового збору.

Скаржник зазначає у скарзі, що про порушення його прав дізнався після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 29.02.2024р.

Згідно ст.342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Ухвалою від 12.03.2024р. прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд у засіданні 21.03.2024р.

Від виконавця на адресу суду надійшли витребувані матеріали виконавчого провадження (копії) та відзив на скаргу, згідно якого виконавець проти задоволення скарги заперечує в повному обсязі.

Представник ОСББ "Новобуд 17" у засіданні доводи скарги підтримала та пояснила, що відразу після прийняття рішення ОСББ вчинялися дії, спрямовані на добровільне виконання рішення суду, оскільки для виконання рішення в частині зобов`язання надати на ознайомлення інформацію необхідні також і активні дії з боку самого позивача. Натомість позивач ухилився від прийняття виконання рішення та звернувся до виконавця за примусовим його виконанням, що значно збільшило понесені ОСББ витрати, пов`язані з даним судовим спором. У відповідь на це представник стягувача зауважив, що стягувач має право обирати варіанти своїх дій, в т.ч. - домагатися примусового виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали скарги та виконавчого провадження, заслухавши представників учасників справи, суд встановив наступне:

05.02.2024р. до державного виконавця надійшла заява про прийняття до примусового виконання виконавчого документу - судового наказу по справі №917/1135/23 від 23.01.2024р., подана представником стягувача - Супрун О.В. за довіреністю від 02.07.2019р.

06.02.2024р. державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №74061721, прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.02.2024р. в сумі 313.00 грн., про стягнення виконавчого збору в сумі 28 400,00 грн. В подальшому, 26.02.2024р., встановивши з заяви представника стягувача, що станом на 20.02.2024р. судове рішення не було виконано, виконавець виніс постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. (постанова пр накладення штрафу від 26.02.2024р.), а 01.03.2024р. було прийнято постанову про арешт коштів боржника в розмірі 33 813,00 грн.

ОСББ вказує, що копії вказаних документів від виконавчої служби ним не отримувалися (в матеріалах ВП наявні докази направлення - супровідні листи, докази їх вручення відповідачу відсутні, тож з матеріалів ВП неможливо достовірно встановити, чи отримувало ОСББ вказані документи та коли саме).

29.02.2024р. представник ОСББ ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження та, вважаючи свої права та інтереси порушеними, боржник звернувся до суду з даною скаргою. Так, як вбачається з поданих до скарги документів, відповідач намагався добровільно виконати рішення суду, в т.ч. в частині зобов`язання надати інформацію: так, 21.01.2024р. на адресу позивача направлено повідомлення про ознайомлення з документами на виконання рішення у справі №917/1135/23 у визначений відповідачем день (19.01.2024р. о 08.00 год. або 26.01.2024р. о 08.00 год. за адресою: вул.Чорновола,36-В, у дворі будинку біля 1 під`їзду або в інший зручний час), яке, згідно відомостей з сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення, не було вручено адресату під час доставки та повернено відправнику за закінченням терміну зберігання (арк.справи 226-231). Також ОСББ повідомляє про те, що намагалося зв`язатися з представником позивача в телефонному режимі для узгодження дати та місця добровільного виконання рішення, однак згоди з цього питання досягнуто не було. В подальшому, 04.03.2024р. ОСББ листом з описом вкладення направило документи на ознайомлення позивачу ( арк.справи 239-242).

Однак, як зазначено вище, 05.02.2024р. стягувач подав заяву про відкриття виконавчого провадження, що потягло за собою відкриття вищевказаного ВП та прийняття виконавцем оскаржуваних постанов.

Розглядаючи скаргу, суд не погоджується з основним доводом боржника стосовно того, що перед відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен був впевнитися в тому, що боржник уникає добровільного виконання. Так, згідно ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). Згідно ст.63 Закону, якою передбачено порядок виконання рішення немайнового характеру, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відтак, всупереч доводам відповідача, державний виконавець при відкритті виконавчого провадження не перевіряє, виконане рішення чи ні, чи ухиляється хтось зі сторін від його виконання - натомість, зобов`язаний відкрити виконавче провадження не пізніше наступного дня після надходження до нього заяви стягувача.

Втім, суд звертає увагу на наступне:

Умовою для відкриття виконавчого провадження є пред`явлення до виконання виконавчого документу, який за формою та змістом відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження". Так, згідно ст.4 вказаного Закону, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно ч.4 даної норми, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Судом встановлено, що при видачі наказу про примусове виконання рішення від 23.01.2024р. у даній справі була допущена описка та зазначено строк пред"явлення виконавчого документа до виконання до 06.01.2024р. (замість 06.01.2027р.). Дана описка носить механічний характер та підлягає виправленню судом на підставі ст. 328 ГПК України. Однак дана норма передбачає виправлення описок та арифметичних помилок у виконавчому документі виключно за заявою стягувача чи боржника, тож суд за власною ініціативою позбавлений права вносити виправлення до наказу. Жодна зі сторін таку заяву до суду не подавала: відповідач пояснив, що намагався якнайскоріше виконати рішення суду для уникнення зайвих витрат, позивач відповів суду, що на отриманому ним примірнику наказу через проставлення печатки не було видно цю помилку ( судом встановлено, що на примірнику наказу, що міститься у матеріалах виконавчого провадження, незважаючи на проставлення гербової печатки, добре видно дату "06.01.2024р.").

Тобто, склалася ситуація, коли наказ про примусове виконання рішення від 23.01.2024р. містить відомості про строк пред`явлення його до виконання до 06.01.2024р. - тобто, за змістом суперечить ЗУ "Про виконавче провадження". На переконання суду, у виконавця були відсутні підстави для прийняття до виконання цього наказу до усунення відповідних недоліків виконавчого документа. Посилання виконавця на те, що згідно п.10.2 Прикінцевих і перехідних положень ЗУ "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, суд відхиляє, оскільки в даному випадку мова йде не про пропуск стягувачем строку для пред`явлення наказу до виконання, а саме про його невідповідність за змістом вимогам ст.4 та ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження".

Згідно ст.343 ГПК України, за результатами розгляд у скарги на дії виконавця суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Відтак, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення скарги, визнання неправомірними дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції при відкритті ВП №74061721 та зобов`язання скасувати постанову від 06.02.2024р. ВП №74061721 про відкриття виконавчого провадження.

В іншій частині скарги ( стосовно оскарження постанов державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції Романенка М.О. від 06.02.2024р. ВП №74061721 про стягнення виконавчого збору та від 26.02.2024р. ВП №74061721 про накладення штрафу) суд закриває провадження у справі, виходячи з наступного:

За загальним правилом, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст.ст.339,340 ГПК України).

Однак Верховний Суд неодноразово наголошував, що Закон України "Про виконавче провадження" встановив спеціальний порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання постанов про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, передбачених ч.2 ст.63 ГПК України. Згідно з цим порядком відповідні спори належать до юрисдикції адміністративних судів, і їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, незалежно від того, суд якої юрисдикції видав виконавчий документ. Вказане узгоджується з приписами КАС України.

Подібну правову позицію викладено Великою Палати Верховного Суду у постановах від 21.08.2019 у справі №381/2126/18 (провадження № 14?324 цс 19), від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93 гс 18), від 13.03.2019 у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639 цс 18), від 27.03.2019 у справі № 766/10137/17 (провадження № 14-658 цс 18), від 03.04.2019 у справах № 370/1034/15-ц (провадження № 14-103цс19) і № 370/1288/15 (провадження № 14-612 цс 18), від 12.06.2019 у справі № 370/1547/17 (провадження № 14-223 цс 19)).

Касаційний господарський суд, переглядаючи справу №910/2542/19 у постанові від 21.07.2020р. послався на вказані вище постанови ВС та вкотре підтвердив, що вимоги скаржника у зазначеній частині підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, скаржник не позбавлений права звернутися з відповідним позовом у адміністративному порядку.

Стосовно вимоги скаржника компенсувати за рахунок виконавчої служби понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання скарги, суд роз`яснює, що скарги на дії ВДВС , подані до суду першої інстанції, не підлягають оплаті судовим збором. Відтак, сплачена сума судового збору підлягає поверненню скаржнику на підставі ст.7 ЗУ "Про судовий збір" у разі подання ним відповідної заяви.

Керуючись ст.ст.231 (п.1 ч.1),234, 339-343 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новобуд 17» задовольнити частково.

2. Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції при відкритті ВП №74061721 неправомірними.

3. Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції Романенка М.О. скасувати постанову від 06.02.2024р. ВП №74061721 про відкриття виконавчого провадження.

4. В іншій частині скарги - закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили 21.03.2024р. та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, встановлені ГПК України (ст.ст.256,257 ГПК України).

Повна ухвала складена 21.03.2024р.

Суддя Мацко О.С.