РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024Справа № 910/14595/23

За позовом Державного підприємства "Антонов" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтех-Проект" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 9725006,72 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Григоряк М.С.

Представники:

від позивача: Гоцалюк М.О.,

від відповідача: Коршун Т.О.

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2023 року Державне підприємство "Антонов" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання укладених між ним та відповідачем договору № 10.1385.2021-К від 22 вересня 2021 р., додаткової угоди № 1 від 7 жовтня 2021 р. до цього договору він як покупець за поставку товару перерахував останньому як продавцеві в рахунок 50% попередньої оплати 9 листопада 2021 р. 5555455,29 грн., 23 листопада 2021 р. 479043,99 грн., а загалом 6034499,28 грн.

Усупереч умов указаного договору відповідач після одержання попередньої оплати в установлений строк не передав йому товар вартістю 12068998,56 грн.

Посилаючись на те, що відповідач прийняте зобов`язання у передбачений договором строк не виконав, одержані кошти не повернув, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 6034499,28 грн. попередньої оплати, 485698,82 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 174531,91 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2185446,82 грн. пені, 844829,89 грн. штрафу, а також понесені ним по справі судові витрати.

Також відповідно до вимог ч. 10 ст. 238 ГПК України просив зазначити в рішенні про нарахування збитків внаслідок інфляції за час прострочення, трьох процентів річних з простроченої суми до моменту виконання такого рішення відповідачем.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Вказував, що позивач належить до замовників, які визначені Законом України "Про публічні закупівлі", тому закупівля мала здійснюватися відповідно до цього Закону. Зазначав, що договір № 10.1385.2021-К від 22 вересня 2021 р. між ними укладений до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами указаного Закону, тому такий є нікчемним.

Також вказував, що в період коли повинна була здійснена позивачу поставка товару, до поточних рахунків його товариства відповідно до п. 15 постанови Правління Національного банку України № 18 від 24 лютого 2022 р. "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" було застосовано обмеження на видаткові операції, що обумовило неможливість використання власних коштів для господарської діяльності, у т.ч. для закупівлі товару для поставки позивачу на виконання договору. Обмеження видаткових операцій по рахунках існує дотепер. Зазначав, що він не може нести відповідальність за наслідки, обумовлені рішенням Національного банку України, посилався на неможливість виконання зобов`язання у передбачені договором строки внаслідок указаних форс-мажорних обставин.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2021 р. між сторонами по справі укладено договір № 10.1385.2021-К, додаткову угоду № 1 від 7 жовтня 2021 р. до цього договору, згідно з умовами яких відповідач (продавець) зобов`язався поставити позивачу (покупцю) комплектуючі вироби за найменуванням, в кількості та цінами зазначеними в специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору, а позивач - прийняти та оплатити його вартість на умовах попередньої оплати.

Відповідно до умов п. 1.4. договору закупівля здійснюється за результатами тендеру № UA-2021-06-30-003378-b через систему закупівель "Prozorro".

Згідно п. 3.2. договору сума договору складає 11110910,58 грн. з урахуванням ПДВ.

Додатковою угодою № 1 від 7 жовтня 2021 р. сторони збільшили об`єм закупівлі за договором, ввели в дію специфікацію № 2 та збільшили ціну договору до 12068998,56 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до умов п. 6.2. договору оплата за товар здійснюється покупцем шляхом попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця в розмірі 50% від вартості товару протягом 10 календарних днів з моменту отримання рахунку від продавця.

Остаточний розрахунок в розмірі 50% вартості за товар, що постачається, проводиться протягом 10 календарних днів на розрахунковий рахунок продавця згідно рахунку, після поставки повного обсягу товару та отримання позитивного висновку вхідного контролю товару на складі покупця.

Строк дії договору відповідно до умов п. 10.1. договору встановлений з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022 р.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договору, додаткової угоди.

Посилання відповідача з приводу нікчемності спірного договору є безпідставними, оскільки доказів недійсності цього правочину через невідповідність його умов вимогам Закону суду не надано.

Згідно п. 1. ч. 1 ст. 43 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону.

При цьому, позивач не є замовником в розумінні Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки не відповідає критеріям визначеним у ст. 2 цього Закону та проводив конкурс як допорогову закупівлю з метою максимальної економії та ефективності.

Поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №№ 3227 від 9 листопада 2021 р., 3388 від 23 листопада 2021 р., рахунками-фактурами №№ 30196 від 7 жовтня 2021 р., 30687 від 15 листопада 2021 р. стверджується факт здійснення позивачем на рахунок відповідача 50% попередньої оплати за договором у розмірах відповідно 5555455,29 грн. та 479043,99 грн., а загалом 6034499,28 грн.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку поставки товару у визначений договором строк.

За умовами п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. договору поставка за договором здійснюється відповідно до Правил "Інкотермс" в редакції 2020 р. і приймається сторонами на умовах DDP - склад покупця (Україна, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1).

Максимальний термін постачання 45 тижнів з моменту передплати 50% від покупця. Допускається дострокова поставка партіями або в повному обсязі товару з обов`язковим повідомленням покупця.

Право власності на товар, а разом з ним і ризик випадкової загибелі товару переходить від продавця до покупця в момент передачі товару, про що свідчить документ про передачу товару-видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін. Датою поставки вважається дата, яка зазначена у видатковій накладній.

Таким чином, з урахуванням умов п. 4.2. договору строк поставки товару за договором настав 4 жовтня 2022 року ( після здійснення оплат 9 та 23 листопада 2021 р.).

Доказів передачі відповідачем товару на суму попередньої оплати суду не надано.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

5 червня 2023 р. позивач пред`явив відповідачу вимогу № 126/8145-23 про повернення суми попередньої оплати за договором.

Доказів належного повернення відповідачем попередньої оплати суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивач заявив про повернення попередньої оплати, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України підлягає стягненню 6034499,28 грн. боргу у розмірі неповернутого авансу.

Решта вимог стосується стягнення з відповідача 485698,82 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 174531,91 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 2185446,82 грн. пені та 844829,89 грн. штрафу за прострочення поставки товару.

На підставі Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні" в України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року.

Згідно з поясненнями відповідача, наявними у матеріалах справи листами Акціонерного товариства "Правекс Банк" №№ 2569/06-БТ від 15 червня 2023 р., 2766/11-04-1БТ від 14 липня 2023 р., 2110/06-БТ від 27 квітня 2023 р. стверджується, що на підставі постанови Правління Національного банку України № 18 від 24 лютого 2022 р. "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" зупинені видаткові операції за рахунками Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтех-Проект" через наявність кінцевого бенефіціарного власника резидента Російської Федерації. Зазначені обмеження застосовані до відповідача з 4 березня 2022 р.

Як пояснив відповідач, через обмеження видаткових операцій він був позбавлений можливості оплатити придбання у його контрагентів товарів, які підлягали передачі позивачеві.

Здійснення придбання товарів (робіт, послуг) на умовах попередньої оплати, у т.ч. часткової, є звичайною діловою практикою суб`єктів господарювання, яка дозволяє скорочувати касові розриви у виробничих циклах, більшою мірою гарантувати постачальнику (виробнику, виконавцю) належність майбутніх розрахунків.

За відсутності доказів, які б свідчили про зворотнє, суд вважає обгрунтованими твердження відповідача, що виконанню зобов`язання з передачі товару позивачеві перешкодило рішення державного органу про зупинення видаткових операцій за рахунками відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 538 ЦК України при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Таким чином, відповідач, якому після 4 березня 2022 р. стало відомо про неможливість виконання прийнятого на підставі спірного договору зобов`язання з передачі товару, повинен був повідомити про це позивача.

Доказів вчинення відповідачем такого повідомлення суду не надано.

При цьому, знаючи наперед про неможливість виконання свого обов`язку, відповідач з цього часу повинен був суб`єктивно усвідомлювати протиправний характер володіння грошовими коштами, одержаними від позивача в якості попередньої оплати за товар, який ним переданий не буде.

Наявність таких обставин в силу вимог ст.ст. 530, 538, 693 ЦК України зумовлює виникнення у відповідача як продавця повернути суму попередньої оплати з 5 березня 2022 р.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання цього грошового зобов`язання, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 485698,82 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 174531,91 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Згідно п. 8.3. договору у разі порушення термінів поставки продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення більше 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Як встановлено судом, неможливість виконання зобов`язання з передачі позивачу товару позивачу за договором № 10.1385.2021-К від 22 вересня 2021 р. було наслідком рішення державного органу із зупинення видаткових операцій за рахунками відповідача.

Наявність такого рішення у відносинах сторін становило непереборну силу, що унеможливила виконання зобов`язання постачальника починаючи з 5 березня 2022 р. до настання строку передачі товару за договором, а також не закінчилася станом на час звернення позивача в суд з указаним позовом 13 вересня 2023 р.

Відповідно до вимог ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За таких обставин у позові про стягнення 2185446,82 грн. пені, 844829,89 грн. штрафу за прострочення строків поставки товару за договором № 10.1385.2021-К від 22 вересня 2021 р. слід відмовити.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Державного підприємства "Антонов" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтех-Проект" (04050, м. Київ, вул. Герцена, 17-25, офіс 9, код 32830287) на користь Державного підприємства "Антонов" (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1, код 14307,28 грн. боргу, 485698,82 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 174531,91 грн. три проценти річних з простроченої суми, 100420,95 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 27 березня 2024 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар