ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. Справа №926/4488/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» б/н від 23.01.2024,

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2024, суддя Бутирський А.А., м. Чернівці, повний текст рішення складено 17.01.2024,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 , смт. Кельменці, Чернівецької області

про стягнення 52 426,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог

17.10.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 52 426,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №099815-КС-001 про надання кредиту від 08.03.2021. Позивач зазначив, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не сплатив у повному обсязі кошти за користування кредитом (проценти), внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 52 426,61 грн., з яких 30000,00 грн. - сума простроченого платежу по тілу кредиту, 22 426,61 грн. - сума прострочених платежів по процентах.

Правовою підставою позову зазначено ст.ст. 193, 197 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 626, 628, 628, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 60-62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2024 відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв?язку з недоведеністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник (позивач) зазначає, що:

- місцевим господарським судом не було належним чином досліджено та не взято до уваги докази видачі кредитних коштів відповідачу, а саме довідки, сформовані технологічним партнером ТОВ «ФК «Елаєнс» (договір про надання послуг з переказу грошових коштів за № 41084239_14/12/17 від 14.12.2017 укладений ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Бізнес Позика») на загальну суму 30 000,00 грн.;

- позивачем з метою належного підтвердження приналежності банківської картки № 796459 позичальнику, а також отримання банківської виписки з підтвердженням операцій із зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача було подано клопотання про витребування доказів, проте судом відмовлено у його задоволенні, чим також не були досліджені важливі докази;

- в оскаржуваному рішенні судом зроблено необґрунтований висновок про те, що надана позивачем «Візуальна форма послідовності дій клієнта» складена та підписана ним одноособово, тому в розумінні положень чинного законодавства не може бути належним та допустимим доказом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) щодо укладення договору про надання кредиту №099815-КС-001 на умовах, визначених офертою;

- скаржник вважає вказану «Візуальну форму» такою, що складена у відповідності до ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», є належним та допустимим доказом у даній справі, що відображає реквізити електронного документа, які були нанесені клієнтом у якій послідовності і в який час;

- судом не було належним чином досліджено та враховано приписів ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а також того, що кредитний договір № 099815-КС-001 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_4»;

- судом першої інстанції не було враховано принципу презумпції правочину, що визначений статтею 204 ЦК України та більш детально визначається постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2383/2010 (провадження № 14-308цс18);

Відповідач не скористався правом передбаченим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Бізнес Позика» б/н від 23.01.2024 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2024 в справі №926/4488/23 та ухвалено здійснювати розгляд справи №926/4488/23 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

З матеріалів справи вбачається, що 08.03.2021 позивач направив фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 099815-КС-001 про надання кредиту.

Позивач стверджує, що 08.03.2021 ФОП ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 099815-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес Позика" направлено ФОП ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор НОМЕР_4 на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті та який боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 08.03.2021 між ТОВ "Бізнес Позика" (кредитодавець) та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 099815-КС-001 (далі - договір).

Кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. Тип кредиту: кредит. Строк кредиту: 16 тижнів. Процента ставка: в день 0,86655556, фіксована. Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 3000,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 30 000,00 грн., термін дії договору до 28.06.2021. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 53 200,00 грн. Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності (п. 1. договору).

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (п. 2. договору).

Пунктом 3 договору визначено графік платежів:

№ платежу 1, дата 22.03.2021, залишок по основній сумі кредиту 30 000,00 грн., проценти за користування кредитом 3 899,55 грн., частковий платіж основної суми відсутній, комісія за надання кредиту 2 750,45 грн., загальний платіж 6 650,00 грн.

№ платежу 2, дата 05.04.2021, залишок по основній сумі кредиту 30 000,00 грн., проценти за користування кредитом 3 639,58 грн., частковий платіж основної суми 2 760,87 грн., комісія за надання кредиту 249,55 грн., загальний платіж 6 650,00 грн.

№ платежу 3, дата 19.04.2021, залишок по основній сумі кредиту 27 239,13 грн., проценти за користування кредитом 3 304,56 грн., частковий платіж основної суми 3 345,44 грн., комісія за надання кредиту відсутня, загальний платіж 6 650,00 грн.

№ платежу 4, дата 03.05.2021, залишок по основній сумі кредиту 23 893,69 грн., проценти за користування кредитом 2 898,70 грн., частковий платіж основної суми 3 751,30 грн., комісія за надання кредиту відсутня, загальний платіж 6 650,00 грн.

№ платежу 5, дата 17.05.2021, залишок по основній сумі кредиту 20 142,39 грн., проценти за користування кредитом 2 443,70 грн., частковий платіж основної суми 4 206,30 грн., комісія за надання кредиту відсутня, загальний платіж 6 650,00 грн.

№ платежу 6, дата 31.05.2021, залишок по основній сумі кредиту 15 936,09 грн., проценти за користування кредитом 1 933,40 грн., частковий платіж основної суми 4 716,60 грн., комісія за надання кредиту відсутня, загальний платіж 6 650,00 грн.

№ платежу 7, дата 14.06.2021, залишок по основній сумі кредиту 11 219,49 грн., проценти за користування кредитом 1 361,08 грн., частковий платіж основної суми 5 288,92 грн., комісія за надання кредиту відсутня, загальний платіж 6 650,00 грн.

№ платежу 8, дата 28.06.2021, залишок по основній сумі кредиту 5 930,57 грн., проценти за користування кредитом 719,43 грн., частковий платіж основної суми 5 930,57 грн., комісія за надання кредиту відсутня, загальний платіж 6 650,00 грн.

Всього, проценти за користування кредитом 20 200,00 грн., частковий платіж основної суми 30 000,00 грн., комісія за надання кредиту 3 000,00 грн., загальний платіж 53 200,00 грн.

Позивач стверджує, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідками про видачу коштів, виданих ТОВ "Фінансова компанія "Елаєнс":

- від 14.01.2023, відповідно до якої 08.03.2021 через платіжну систему Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс" на платіжну картку № НОМЕР_2 було перераховано 20 000,00 грн.;

- від 14.01.2023, відповідно до якої 08.03.2021 через платіжну систему Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс" на платіжну картку № НОМЕР_2 було перераховано 10 000,00 грн.;

Приналежність відповідачу банківської картки № НОМЕР_2 , на яку перераховувались кредитні кошти підтверджується скріншотом з онлайн банку АТ КБ «Приватбанк».

Однак, як зазначає позивач, до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, здійснив часткову оплату на загальну суму 773,39 грн., чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

У відповідача станом на 17.10.2023 утворилась заборгованість у розмірі 52 426,61 грн., що складається: з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 30000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 22 426,61 грн. Відповідач заборгованість не сплатив, що стало причиною звернення позивача до суду.

Місцевий господарський суд, мотивуючи відмову в задоволенні позовних вимог виходив із наступного: надана позивачем анкета клієнта не може бути належним та достовірним доказом внесення/зазначення своїх персональних даних саме відповідачем та як наслідок належним доказом приналежності йому номера телефону та номеру банківської картки, зазначених позивачем; не вбачається доведеним факт прийняття відповідачем пропозиції щодо укладення договору про надання кредиту; позивачем належними та достовірними доказами не доведено факту видачі відповідачу кредиту в зазначеному розмірі; твердження позивача про здійснення відповідачем часткової оплати та як наслідок вчинення ним конклюдентних дій щодо визнання договору є необґрунтованими та недоведеними; відсутність у кредитодавця доказів приналежності розрахункового рахунку/банківської картки позичальника, на який/яку здійснювалась видача кредиту ставить під сумнів факт укладення такого договору та видачі кредиту.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За встановленими у цій справі обставинами оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на вебсайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого позивачем надіслало позивачці за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивачка і використала для підтвердження підписання кредитного договору.

Відповідно до п. 8 кредитного договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, передбачену частиною 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

У пункті 11 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено найменування та реквізити фізичної особи-підприємця відповідача - ОСОБА_1

Пунктом 1 кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. Тип кредиту: кредит. Строк кредиту: 16 тижнів. Процента ставка: в день 0,86655556, фіксована. Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 3000,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 30 000,00 грн., термін дії договору до 28.06.2021. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 53 200,00 грн. Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності.

За наявними у справі доказами позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, а саме: перерахував на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 кредитні кошти в сумі 30 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками (які видано ТОВ «ФК «Елаєнс») від 14.01.2023 (дві довідки, на суму 20 000,00 грн. та на суму 10 000,00 грн.), зі змісту яких слідує, що ці документи видані на підставі договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно логічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс»(технологічний партнер) та ТОВ «Бізнес Позика», в яких відображені ідентифікуючі деталі здійснених операцій, зокрема: номер в системі Fondy; номер операції; дата проведення платежу 08.03.2021; призначення платежу «перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН зг. кредитного дог. №099815-КС-001 від 08.03.2021 Без ПДВ.»; сума та валюта платежу 20 000,00 грн. та 10 000,00 грн.; номер карти: « 796459»; банк картки отримувача: PRIVATBANK.

ТОВ «ФК «Елаєнс» співпрацює з позивачем як клієнтом на підставі договору від 14.12.2017 за № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку).

У цій справі апеляційним судом встановлено, що перерахування коштів за оспорюваним кредитним договором було здійснено 08.03.2021 безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 через технологічного партнера ТОВ «ФК «Елаєнс» (Переказ на картку), що підтверджується: довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» від 14.01.2023 (а.с. 21, зворот а.с. 21) та розрахунком заборгованості за кредитом, здійснених за допомогою Переказу на картку, згідно з договором від 14.12.2017 за № 41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, апеляційний суд приходить до висновку, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Аргументи касаційної скарги щодо наявності доказів виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин знайшли підтвердження в цій справі. Відповідачка не надала доказів, а апеляційний суд не встановив факту здійснення відповідачем дій, які сприяли б укладенню договору не нею.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про недоведеність факту укладення кредитного договору №099815-КС-001 від 08.03.2021 між сторонами, не врахувавши підписання такого договору відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_4, що був направлений ФОП ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначений позичальником в анкеті особистого кабінету.

Відповідно до ч.2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Питання про те, чи мало право ТОВ "ФК "Елаєнс" перераховувати кошти та займатись відповідними фінансовими операціями не входить до предмета доказування, оскільки предметом даного спору є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання кредиту № 099815-КС-001 від 08.03.2021, укладеного між ним та позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недоведеності факту видачі відповідачу кредиту у розмірі 30 000,00 грн.

Обов`язок щодо повернення кредиту відповідач своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 17.10.2023 року заборгованість за тілом кредиту становить 30 000,00 грн.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З аналізу вищенаведених правових норм та матеріалів даної справи, зважаючи на наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем по поверненню кредиту, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 30 000,00 грн., яка документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Також, відсутні належні та допустимі докази виконання свого зобов`язання відповідачем щодо сплати відсотків за користування кредитом, у розмірі та в порядку, передбачених в п.п. 1, 2 договору про надання кредиту №099815-КС-001 від 08.03.2021.

Згідно з статтями 1048, 1054 Цивільного кодексу України одним із обов`язків позичальника за кредитним договором є сплата процентів за користування кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до наявного у справі розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем за процентами станом на 15.02.2023 року складає 22 426,61 грн.

З урахуванням наведеного, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №099815-КС-001 в розмірі 52 426,61 грн., з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту складає 30 000,00 грн. та сума прострочених платежів по процентах - 22 426,61 грн., колегія суддів вважає обгрунтованим, а звідси наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду - скасуванню.

Слід прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 52 426,61 грн., з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту складає 30 000,00 грн. та сума прострочених платежів по процентах - 22 426,61 грн.

Зважаючи на задоволення позову, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову в розмірі 1 878,80 грн. (згідно платіжної інструкції за № 3819 від 09.10.2023) підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 220,80 грн. (сплачені апелянтом, платіжна інструкція за № 520 від 22.01.2024), згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача, а всього в сумі 5 099,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275-277, 282-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» б/н від 23.01.2024 задоволити.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2024 у справі № 926/4488/23 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) заборгованість за договором від 08.03.2021 № 099815-КС-001 в розмірі 52 426,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) у відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 5 099,60 грн.

Місцевому господарському суду видати накази в порядку ст. 327 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.