УХВАЛА

про відстрочення виконання рішення

м. Київ

25.03.2024справа №910/9093/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання/заяви Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (пр. Берестейський, буд. 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 37472062; далі - Міністерство) про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023

зі справи № 910/9093/23

за позовом Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767)

до Міністерства

про зобов`язання виконати пункт 2 резолютивної частини рішення від 16.09.2021 №507-р,

за участю представників:

заявника - Шевченка О.В. (наказ від 22.06.2023 №620-К);

позивача - Прохорова Є.І. (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 у справі №910/9093/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023, позов задоволено повністю; зобов`язано Міністерство виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України (далі - АМК) від 16.09.2021 №507-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» зі справи №130-26/122-20 (далі - рішення №507-р) шляхом припинення порушення, зазначеного в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, а саме: узгодити власні нормативно-правові акти стосовно питань надання послуг із лоцманського проведення суден із вимогами Кодексу торговельного мореплавства України та Закону України «Про морські порти України» в частині недопущення дискримінації суб`єктів господарювання за формою власності на етапах: 1) проведення теоретичного навчання, тренажерної підготовки та практичного стажування кандидатів на посаду морського лоцмана; 2) кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду морського лоцмана; 3) входу на ринок лоцманських послуг; 4) здійснення діяльності на ринку лоцманських послуг; стягнуто з Міністерства на користь АМК 2 684 грн судового збору.

Міністерство 23.01.2024 подало суду клопотання/заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 у справі №910/9093/23 на 12 місяців, мотивоване тим, що Міністерство вживає заходи щодо виконання рішення №507-р; разом з тим, виконання вказаного рішення залежить не лише від Міністерства, а від ряду факторів, на які, в тому числі, впливає воєнний стан.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 у справі №910/9093/23; призначено розгляд касаційної скарги на 29.02.2024; витребувано матеріали справи №910/9093/23 у Господарського суду міста Києва.

29.01.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла вказана ухвала про витребування матеріалів справи №910/9093/23.

01.02.2024 матеріали справи №910/9093/23 надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.02.2024 у справі №910/9093/23 касаційну скаргу Міністерства залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 - без змін.

18.03.2024 матеріали справи передано на сектор судді Марченко О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2024 розгляд клопотання/заяви Міністерства призначено на 25.03.2024.

Міністерство 21.03.2024 подало суду клопотання про долучення доказів, які не могли бути ним подані при подання клопотання/заяви про відстрочення виконання рішення.

АМК 22.03.2024 подало суду пояснення стосовно клопотання/заяви відповідача, в яких вказало про те, що факт введення правового режиму воєнного стану на території України, а також ведення бойових дій, у тому числі в акваторії Чорного моря, може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду у розумінні положень статті 336 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у випадку доведення обставин, пов`язаних із впливом на безпекову ситуацію в межах акваторій портів України.

Представник заявника у судовому засіданні 25.03.2024 підтримав клопотання/заяву та просив його задовольнити.

Представник позивача залишив розгляд клопотання/заяви відповідача на розсуд суду.

Згідно з частинами першою, четвертою, п`ятою і сьомою статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Пунктом 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про морські порти України» адміністрація морських портів України утворюється, зокрема, з метою забезпечення дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у тому числі шляхом участі в межах визначеної законодавством компетенції у виявленні випадків скидання суднами (плавзасобами) забруднюючих речовин у межах акваторії порту.

Державне підприємство «Дельта-Лоцман» реорганізоване згідно із Законом України «Про морські порти України» та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 №133 «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», на підставі наказу Мінінфраструктури від 19.03.2013 №163 в утворене внаслідок виділу Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ»).

Саме Філія «Дельта-Лоцман» ДП «АМПУ» (далі - Філія) надає послуги лоцманського проведення суден в акваторіях та на підходах до каналів усіх морських портів і терміналів України, на Бузько-Дніпровсько-лиманському, Херсонському морському каналах, глибоководному судновому ході р. Дунай - Чорне море, та станом на сьогодні через збройну агресію Російської Федерації проти України, функціонування Філії щодо надання лоцманських послуг є критично важливим для забезпечення економіки України та уникнення продовольчої кризи в світі.

Під час здійснення лоцманського проведення Філія тісно взаємодіє з Військово-морськими силами Збройних сил України, Прикордонною службою України та відповідними інституціями Румунії та Туреччини, включаючи їхні військово-морські сили. Під час здійснення лоцманських проведень на лоцманських суднах Філією обов`язково перебувають представники Військово-морських сил Збройних сил України.

У приватному лоцманському обслуговуванні головною метою є отримання прибутку. Лоцман у конкурентній ситуації приймає рішення в першу чергу враховуючи бізнес-фактори. При цьому, враховуючи вимоги Кодексу торгівельного мореплавства (далі - КТМ), у лоцмана в приватній сфері відсутнє зобов`язання інформування про свою діяльність органам влади. Водночас, відповідно до норм КТМ така діяльність завжди пов`язана з спостереженням (ситуацією), які можуть вплинути на безпеку судноплавства або спричинити забруднення навколишнього природного середовища (виникнення аварійної події).

Таким чином, в умовах воєнного стану допуск до ринку послуг лоцманського проведення суб`єктів приватного господарювання серед інших ризиків, матиме суттєвий ризик, зокрема, розголошення інформації, яка не підлягає розголошенню під час воєнного стану.

Варто також враховувати і те, що виконання рішення №507-р, та, як наслідок, створення конкуренції на ринку лоцманських послуг, можуть мати негативні наслідки для безпеки мореплавства та навколишнього середовища, здоров`я людей та збереження вантажів, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Відтак, станом на сьогодні виконання Міністерством рішення №507-р та допуск до ринку лоцманських послуг суб`єктів приватного господарювання становить суттєві ризики для національної безпеки України, а також створює можливість для дестабілізації у сфері надання лоцманських послуг у період воєнного стану.

Міністерство отримало лист Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансовому тероризму Служби безпеки України від 15.11.2023 №5/7/3/3-8818, в якому порушено питання недопущення можливого нанесення шкоди інтересам держави, дестабілізації у сфері надання лоцманських послуг шляхом відтермінування врегулювання лоцманського питання на післявоєнний період». Така позиція Служби безпеки України є незмінною з 2016 року.

Міністерство як орган влади, що формує та реалізує державну політику у визначеній сфері вважає, що для належного виконання рішення №507-р та запровадження ринку надання приватних лоцманських послуг і послуг служб регулювання руху суден іншими недержавними суб`єктами господарювання необхідно як мінімум здійснити дослідження впливу його виконання на:

1) національну безпеку, безпеку людського здоров`я та життя, безпеку мореплавства, екологічну та економічну безпеку, безпеку підриву авторитету України як морської держави у світовому судноплавстві; єдину державної системи надання лоцманських послуг, що у період воєнного стану вбачається суттєво обмеженим;

2) інтереси держави та національної безпеки, особливо з огляду на сусідство в чорноморському басейні з країною-агресором, в частині лоцманського проведення військових кораблів, у тому числі й країн-учасниць НАТО.

З метою виконання рішення №507-р Міністерством видано наказ від 31.12.2021 №748, яким визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства транспорту України від 02.04.2001 №182 «Про затвердження Положення про підготовку і перепідготовку державних морських лоцманів і лоцманів-операторів служб регулювання руху суден», що як зазначено АМК у рішенні №507-р, потребував узгодження з вимогами КТМ та Закону України «Про морські порти України».

Листом від 12.05.2023 №260/46/63-23 скеровано до Державної регуляторної служби України проект Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що стосується торговельного мореплавства та судноплавства на внутрішніх водних шляхах», яким, зокрема, пропонується внести зміни до КТМ, в тому числі частину першу статті 96 викласти у редакції «Під час проведення судна морський лоцман повинен спостерігати за навігаційною обстановкою в районі плавання судна, яке він проводить, і повідомляти капітану морського порту про помічені ним недоліки у стані засобів навігаційного обладнання, порушення правил плавання суднами, аварійні морські події з суднами, інші загрози безпеці мореплавства в цьому районі.»; доповнити новою частиною першою статтю 99 «Капітан (морський агент) судна викликає на судно морського лоцмана шляхом подання капітану морського порту і підприємству, що надає лоцманські послуги, заявки на лоцманське проведення, до якої додається лоцманська картка, форма якої затверджена Міжнародною морською організацією. Строки та порядок подання і форма заявки встановлюються правилами морського лоцманського проведення.»; назву статті 101 викласти у редакції: «Обмін інформацією капітана і лоцмана. Лоцманська квитанція» та доповнити новою частиною першою «Прибулий на судно морський лоцман зобов`язаний обговорити з капітаном особливості плавання в районі лоцманського проведення, швартування до причалу, постановки на якір, інші особливі умови навігаційного характеру, важливі для забезпечення безпеки мореплавства, а також навігаційні характеристики судна, особливості його конструкції, технічного стану, керування ним, організації роботи суднового екіпажу.

Результати обговорення вносяться до картки обміну інформацією лоцмана та капітана, яка розробляється і затверджується підприємством, що надає лоцманські послуги. Типова форма і правила заповнення цієї картки встановлюються правилами морського лоцманського проведення.».

Означеним проектом Закону пропонується також внести зміни до Закону України «Про транспорт» та статтю 163 викласти в редакції «повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства здійснює відповідно до законодавства видачу посвідчень особи моряка, кваліфікаційних документів членів екіпажів морських суден і суден внутрішнього плавання, морських і річкових лоцманів, лоцманів-операторів служб регулювання руху суден, а також пільгових дозволів моряків.».

З наведеного вбачається, що Міністерство вживаються заходи, що виконання рішення №507-р.

Водночас, правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначає Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Дія цього Закону поширюється на відносини у сфері здійснення державної регуляторної політики та регуляторної діяльності (частина перша статті 3 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Розробник проекту регуляторного акта - це регуляторний орган або інший орган, установа, організація, особа чи група осіб, що уповноважені розроблювати або організовувати, спрямовувати та координувати діяльність з розроблення проекту регуляторного акта.

Статтею 5 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» передбачено, що забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає:

встановлення єдиного підходу до підготовки аналізу регуляторного впливу та до здійснення відстежень результативності регуляторних актів;

підготовку аналізу регуляторного впливу;

планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів;

оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю;

відстеження результативності регуляторних актів;

перегляд регуляторних актів;

систематизацію регуляторних актів;

недопущення прийняття регуляторних актів, які є непослідовними або не узгоджуються чи дублюють діючі регуляторні акти;

викладення положень регуляторного акта у спосіб, який є доступним та однозначним для розуміння особами, які повинні впроваджувати або виконувати вимоги цього регуляторного акта;

оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.

Відповідно до частин першої, четвертої - шостої статті 21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» проекти регуляторних актів, які розробляються центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, територіальними органами центральних органів виконавчої влади, підлягають погодженню із уповноваженим органом.

Уповноважений орган розглядає проект регуляторного акта та документи, що додаються до нього, і приймає рішення про погодження цього проекту або рішення про відмову в його погодженні. Це рішення не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття подається до органу, який розробив проект регуляторного акта.

Рішення про відмову в погодженні проекту регуляторного акта повинно містити обґрунтовані зауваження та пропозиції щодо цього проекту та/або щодо відповідного аналізу регуляторного впливу.

Після доопрацювання проекту регуляторного акта та/або відповідного аналізу регуляторного впливу з урахуванням наданих зауважень та пропозицій цей проект подається у встановленому цим Законом порядку на повторне погодження до уповноваженого органу.

Отже, з наведеного вбачається, що процедура погодження регуляторного акта визначена Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та передбачає відповідний алгоритм дій, які необхідно здійснити розробнику проекту регуляторного акта.

Державна регуляторна служба України листами від 19.06.2023 №2422/20-23 і від 22.06.2023 №2507/20-23 надіслала свої зауваження, щодо законопроекту Міністерства.

Наразі Міністерство продовжує доопрацювання у встановленому порядку законопроекту, у зв`язку з чим процедура погодження з Державною регуляторною службою України триває.

В силу принципу законності, закріпленого частиною другою статті 19 Конституції України, Міністерство зобов`язане забезпечити дотримання вказаного порядку. При цьому, Міністерство не може впливати на строки вчинення необхідних дій іншими учасниками нормотворчого процесу.

Таким чином, враховуючи, що предметом даного спору є зобов`язання Міністерства виконати пункт 2 резолютивної частини рішення №507-р шляхом припинення порушення, зазначеного в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, а саме: узгодити власні нормативно-правові акти стосовно питань надання послуг із лоцманського проведення суден із вимогами Кодексу торговельного мореплавства України та Закону України «Про морські порти України» в частині недопущення дискримінації суб`єктів господарювання за формою власності на етапах: 1) проведення теоретичного навчання, тренажерної підготовки та практичного стажування кандидатів на посаду морського лоцмана; 2) кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду морського лоцмана; 3) входу на ринок лоцманських послуг; 4) здійснення діяльності на ринку лоцманських послуг, з урахуванням ведення на території України воєнного стану, суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених обставин для застосування визначеної статтею 331 ГПК України процедури відстрочення виконання судового рішення на один рік.

Керуючись статтями 331, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Клопотання/заяву Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (пр. Берестейський, буд. 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 37472062) про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 зі справи №910/9093/23 задовольнити повністю.

2. Відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2023 у справі №910/9093/23 до 09.10.2024 включно.

Ухвала набрала законної сили 25.03.2024 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 27.03.2024.

Суддя Оксана Марченко