ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3793/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Колцун В.В.,

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР" Давиденко Ю.В.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" Майко І.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР"

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2023, прийняте суддею Мостепаненко Ю.І., м. Одеса,

у справі №916/3793/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА"

про стягнення 286 000 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "МУР" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати у розмірі 286000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором на надання послуг №29/06-2023/1 від 29.06.2023.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 04.09.2023 відкрито провадження у справі №916/3793/23.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.10.2023 у справі №916/3793/23 (суддя Мостепаненко Ю.І.) у задоволенні позову відмовлено; витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором на надання послуг №29/06-2023/1 від 29.06.2023, що, беручи до уваги чинність вказаного договору, зумовило відсутність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" суми попередньої оплати.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "МУР" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2023 у справі №916/3793/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що перебазування автокрану, технічні характеристики якого не відповідали заздалегідь встановленим вимогам Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР", та ненадання послуг в узгоджені строки (виконання лише однієї машино-зміни з п`яти замовлених) внаслідок невідповідності техніки необхідним характеристикам свідчить про неналежне виконання відповідачем договору на надання послуг №29/06-2023/1 від 29.06.2023 та, як наслідок, зумовлює наявність правових підстав для повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" частини перерахованої останньому попередньої оплати (з урахуванням визнання позивачем факту надання послуг за цим договором лише на суму 44000 грн, що становить вартість однієї виконаної машино-зміни).

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 13.12.2023 (вх.№3784/23/Д1 від 13.12.2023) Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" просить відмовити у задоволені апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2023 у справі №916/3793/23 залишити без змін. Зокрема, відповідач зауважує на необґрунтованості відмови Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР" від підписання акту надання послуг за договором на надання послуг №29/06-2023/1 від 29.06.2023 на загальну суму 332000 грн, в якому зазначено про надання відповідачем послуг з перебазування автомобільного крану та виконання фактично трьох машино-змін, оскільки відповідальність за правильність підбору автокрану покладена саме на позивача, а неможливість виконання робіт була виявлена вже під час надання послуг і зумовлена виключно невідповідністю між інформацією, попередньо наданою позивачем, і ситуацією в дійсності про вагу, габарити, стан позиції тощо.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 18.12.2023 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, а також встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 02.01.2024.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 призначено справу №916/3793/23 до розгляду на 14.02.2024 о 10:30.

З метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги з забезпеченням принципу змагальності та надання учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також правильного застосування законодавства Південно-західним апеляційним господарським судом у судовому засіданні, яке проведено 14.02.2024 та в якому у режимі відеоконференції брали участь представники сторін, шляхом постановлення протокольної ухвали вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР" на рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2023 у справі №916/3793/23 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, а також оголошено перерву до 10:10 год 20.03.2024.

У судовому засіданні 20.03.2024, проведеному в режимі відеоконференції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР" апеляційну скаргу підтримав; представник Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" висловив заперечення проти її задоволення.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МУР" ("Замовник") та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" ("Виконавець") укладено договір на надання послуг №29/06-2023/1 (далі договір №29/06-2023/1 від 29.06.2023), за умовами пункту 1.1 якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику в установленому даним договором порядку послуги вантажопідйомного крана необхідної вантажопідйомності (від 45 до 200 тонн) відповідно до заявок Замовника в необхідному змінному режимі, з машиністом (водієм) та паливно-мастильними матеріалами Виконавця ("послуги механізмів") на об`єктах Замовника, послуги з перебазування механізмів на умовах згідно з даним договором, а Замовник зобов`язується оплатити та прийняти послуги Виконавця в строки та на умовах, передбачених даним договором.

В силу пункту 1.2 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 місце, терміни та порядок надання послуг сторони погодили та вказали в технічному завданні або заявці (додаток №1), що додається та є невід`ємною частиною цього договору.

У пунктах 2.1, 2.2 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 визначено, що Виконавець зобов`язаний надавати послуги механізмів Замовнику за цим договором в робочий час з 8:00 до 17:00 год, а також за попередньою домовленістю сторін цілодобово, у вихідні та святкові дні. До робочого часу входить: розгортання (згортання) механізму в робоче (транспортне) положення, додаткові перебазування на об`єкті Замовника, робочі години (або простій) механізму, організаційні вимоги Замовника (проходження інструктажів, отримання перепусток, наради тощо). Мінімальний обсяг послуг механізмів, що надаються за одну добу, становить 1 машино-зміну, тривалість 1 машино-зміни 8 годин поспіль.

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 послуги з перебазування механізмів до місця проведення робіт та в зворотному напрямку не входять до вартості послуг механізмів та сплачуються окремо, вартість може змінюватись в кожному окремому випадку проведення робіт. У разі замовлення механізму вантажопідйомністю понад 60 тонн, послуги з перебазування механізму по території Замовника (пов`язані із внутрішнім переміщенням механізму по території Замовника) силами Виконавця (із застосуванням Виконавцем необхідної кількості автомобілів супроводу) не входять до вартості послуг механізмів та послуг з перебазування механізмів, вони сплачуються окремо. Вартість може змінюватися в кожному окремому випадку проведення робіт, якщо інше не зазначено у заявці.

Відповідно до пунктів 2.5, 2.7-2.10 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 сторони погодились, що ціна надання послуг погоджується в рахунках-фактурах, відображається в рахунках-фактурах та актах виконаних робіт. Оплата за послуги здійснюється Замовником в українській національній валюті (гривнях) у розмірі 100% від замовленої вартості послуг, передбачених цим договором та додатками до нього, та сплачується Замовником не пізніше як за 7 робочих днів до початку надання таких послуг. Плата за послуги сплачується Замовником незалежно від результатів його господарської діяльності у безготівковій формі на поточний рахунок Виконавця. Кінцевий рахунок виставляється згідно з фактично наданими Виконавцем послуг Замовнику. Облік та нарахування вартості послуг ведеться в машинно-змінних рапортах або заявках згідно з пунктами 6.1-6.4 даного договору. Загальна вартість послуг за даним договором, що надаються, визначаються з вартості фактично наданих послуг, зазначених в актах про надані послуги.

Замовник зобов`язаний: своєчасно оплачувати послуги Виконавця відповідно до умов даного договору (пункт 3.1 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023); не менш ніж за сім робочих днів до початку надання послуг подати Виконавцю письмову заявку із зазначенням термінів і місця надання послуг механізмів, а Виконавець зобов`язується не пізніше наступного дня з моменту отримання заявки на надання послуг від Замовника підтвердити заявку або повідомити про неможливість надання послуг механізмами, при цьому заявки передаються Замовником і підтверджуються Виконавцем шляхом передачі по електронній пошті, що зазначена у договорі, з подальшою передачею оригіналу (пункт 3.2 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023); до початку надання послуг надати Виконавцю оригінал довіреності, згідно з якою Замовник уповноважує свого представника (або виконроба) на об`єкті надання послуг механізмами відмічати в машино-змінних рапортах кількість та час наданих послуг механізмами, в указаній довіреності обов`язково має бути зразок підпису уповноваженого представника (або виконроба) Замовника (пункт 3.3 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023); забезпечити під`їзні шляхи (твердим покриттям) для механізму, надати Виконавцю місце для встановлення механізму, яке повинно відповідати правилам та нормам техніки безпеки (пункт 3.4 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023); забезпечити працівникам Виконавця вільний, безперервний і безперешкодний доступ на майданчик для надання послуг (пункт 3.5 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023); для надання послуг механізмами Замовник зобов`язаний забезпечити механізми Виконавця вантажозахоплювальними пристроями, призначеними для відповідного виду роботи, які є сертифікованими та випробовувані згідно з діючими нормативами (пункт 3.10 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023).

Обов`язки Виконавця визначені у розділі 4 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023, а саме: надати послуги, передбачені даним договором, у встановлені договором строки (пункт 4.1); для надання послуг механізмами по даному договору залучити кваліфікованих спеціалістів (пункт 4.2); виконувати послуги справними механізмами (пункт 4.3); підтримувати механізми у належному технічному стані, нести витрати по ремонту та усуненню недоліків механізмів, які виникли виключно з вини Виконання (пункт 4.4); забезпечити надійну, безперебійну експлуатацію механізму на об`єкті Замовника в необхідному змінному режимі (пункт 4.5); робітники Виконавця зобов`язуються дотримуватися встановлених на об`єкті правил техніки безпеки, пожежної та екологічної безпеки, встановленого режиму змінності та охорони на об`єкті та відповідних вказівок Замовника щодо цього (пункт 4.6); забезпечити механізми паливно-мастильними матеріалами (пункт 4.7).

Пунктом 5.1 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 передбачено, що строк надання послуг узгоджується сторонами у відповідній заявці, яку Замовник подає за десять календарних днів до початку надання послуг з зазначенням бажаного строку роботи механізмів на об`єкті Замовника.

За умовами пунктів 6.1-6.3 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 дані про надані послуги механізмами Виконавець щоденно заносить в машино-змінні рапорти, в яких містяться відомості про характер робіт та час (в годинах), протягом якого надавалися послуги механізмом. Машино-змінний рапорт Виконавця затверджується підписом уповноваженого представника Замовника на об`єкті надання послуг механізмами Виконавця та машиністом (водієм), що працює на механізмі Виконавця. Уповноважений представник Замовника на об`єкті надання послуг механізмами відмічає в машино-змінних рапортах кількість та час наданих послуг механізмами на підставі довіреності, зазначеної в пункті 3.3 цього договору.

В силу пунктів 6.5-6.8 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 передача-приймання наданих послуг у відповідності з даним договором оформляється сторонами шляхом підписання актів передачі-приймання наданих послуг. Надані Виконавцем акти передачі-приймання наданих послуг Замовник зобов`язується підписувати та повертати Виконавцю протягом 3-х робочих днів з моменту їх одержання. У разі неповернення актів передачі-приймання послуг та у разі відсутності протягом трьох робочих днів з моменту їх одержання в письмовій формі мотивованої відмови в підписанні таких, сторони погоджуються, що акти передачі-приймання послуг вважаються підписаними, а роботи, зазначені в них, виконані Виконавцем належним чином та у повному обсязі. У разі відмови Замовника підписати вказаний акт, доказом надання послуг є дані машино-змінних рапортів і вартість наданих послуг розраховується на підставі даних машино-змінних рапортів. Акти передачі-приймання наданих послуг підписуються сторонами за їх домовленістю у міру необхідності або раз на місяць у разі довгострокового періоду надання послуг.

У пункті 7.8 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 узгоджено, що у разі виявлення невідповідності між відомостями, наданими стороною Замовника попередньо і ситуацією в дійсності про вагу, габарити, стан позиції тощо, для постановки та маневру поворотних механізмів техніки, які унеможливлюють виконання робіт вже наданою технікою, Замовник відшкодовує Виконавцеві або Виконавець має право не повертати ту частину попереднього платежу, яка вже отримана, із розрахунку вартості однієї машино-зміни та вартості пробігу автокрану з урахуванням повернення та вартості перевезення противаги.

Згідно з пунктом 11.3 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 даний договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором. У випадку, якщо жодна зі сторін не заявить про розірвання договору не пізніше 1-го місяця до моменту закінчення строку, встановленого цим договором, останній вважається автоматично пролонгованим на один рік на тих самих умовах.

На виконання договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 сторонами було погоджено заявку на вантажопідйомний кран (додаток №1 до вказаного договору), в якій зазначені наступні відомості: 1) вантажопідйомність крану 200 тонн, кількість одиниць 1; 2) дата роботи: початок 05.07.2023-06.07.2023, закінчення 10.07.2023-11.07.2023; 3) час проведення робіт: початок 8:00 год, закінчення 17:00 год; 4) характер робіт (тип робіт, маса вантажу, габаритні показники (д, ш, в.) підйом вантажів 10-30 тонн; 5) максимальна вага вантажу 30 тонн; 6) місце виконання робіт вул. Київська, 1Г, с. Корделівка, Калинівського району, Вінницької області; 5) перебазування механізму по території Замовника (пов`язані із внутрішнім переміщенням механізму по території Замовника) здійснюється силами Виконавця.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" виставило позивачу рахунок на оплату №88 від 03.07.2023 на суму 420000 грн (у тому числі ПДВ 70000 грн), в якому зазначені найменування послуг та їх вартість, а саме: перебазування автокрана 200000 грн; послуги автокрана 200 тонн у кількості 5 машино-змін 220000 грн (по 44000 грн за кожну машино-зміну).

Вищенаведений рахунок був оплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "МУР" частково на суму 330000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №14078 від 04.07.2023.

В подальшому в адресованому Товариству з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" листі №231 від 07.07.2023 позивач, посилаючись на те, що у ході виконання робіт за договором №29/06-2023/1 від 29.06.2023 була виявлена невідповідність технічних характеристик автокрана, що унеможливило виконання поставленого завдання, з урахуванням відпрацювання при проведенні підготовчих робіт автокраном лише 1 машино-зміни, просив повернути частину перерахованої на підставі платіжної інструкції №14078 від 04.07.2023 попередньої оплати у сумі 286000 грн.

За результатами розгляду вказаного вище звернення відповідач направив Товариству з обмеженою відповідальністю "МУР" відповідь №10/07-1 від 10.07.2023, в якій просив надати мотивоване пояснення щодо невідповідності технічних характеристик автокрана, що унеможливило виконання поставленого завдання відповідно до наданих позивачем креслень, схем і ваги вантажу, а також пояснити з чого складається сума 286000 грн, про повернення якої заявлено вимогу.

11.07.2023 позивач надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" претензію №234 від 11.07.2023 про повернення коштів попередньої оплати за договором №29/06-2023/1 від 29.06.2023 у розмірі 286000 грн. У цій претензії Товариство з обмеженою відповідальністю "МУР" вказало, що з 5 машино-змін, які планувалися для виконання об`єму монтажних робіт, відповідачем було відпрацьовано лише 1 машино-зміну (монтаж опори та підготовчі роботи для монтажу опори TWR 12), у той час як виконати сам монтаж опори TWR 12 та зазначених на схемах мостів було неможливо внаслідок технічних характеристик крана, підбір якого виконувався фахівцями товариства відповідача. Крім того, позивач роз`яснив, що вартість послуг за рахунком №88 від 03.07.2023 становила 420000 грн, а Товариство з обмеженою відповідальністю "МУР" сплатило аванс у сумі 330000 грн, між тим фактично відповідачем були виконані роботи на 44000 грн, у зв`язку з чим поверненню підлягають кошти у сумі 286000 грн (330000 грн - 44000 грн = 286000 грн).

У відповіді на претензію №14/07-1 від 14.07.2023 відповідач наголосив на необґрунтованості та немотивованості вищенаведеної претензії Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР".

З метою фіксації факту приймання-передачі послуг за договором №29/06-2023/1 від 29.06.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" був оформлений та зі своєї сторони підписаний відповідний акт надання послуг №7/003 від 07.07.2023 на суму 332000 грн (у тому числі ПДВ 55333,33 грн), в якому зазначено про надання послуги перебазування автокрана 200000 грн, а також послуги автокрана 200 тонн у кількості 3 машино-змін 132000 грн (по 44000 грн за кожну машино-зміну).

Товариство з обмеженою відповідальністю "МУР" листом №245 від 17.07.2023 повідомило відповідача про відмову від підписання акту надання послуг №7/003 від 07.07.2023 на суму 332000 грн, посилаючись на те, що відображена у ньому інформація не відповідає дійсності, адже Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" фактично була відпрацьована лише 1 машино-зміна вартістю 44000 грн, у зв`язку з чим решта суми попередньої оплати, а саме: 286000 грн, підлягають поверненню позивачеві.

28.07.2023 позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" з вимогою №261 від 28.07.2023, в якій, зазначивши про не надання відповідачем узгоджених у договорі №29/06-2023/1 від 29.06.2023 послуг, повторно вимагав повернути кошти попередньої оплати у сумі 286000 грн.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР" суми попередньої оплати за договором №29/06-2023/1 від 29.06.2023 у розмірі 286000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд послався на недоведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором №29/06-2023/1 від 29.06.2023, що, беручи до уваги чинність вказаного договору, свідчить про відсутність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" суми попередньої оплати.

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані), тобто аванс це спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а сплачується боржником у момент настання обов`язку платити та виконує функцію попередньої оплати.

Повернення попередньої оплати за договором є наслідком припинення правовідносин за умови, що виконавець надав послуги не у повному обсязі, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути грошові кошти в частині невиконаних робіт (наданих послуг).

Саме такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 16.10.2018 у справі №906/948/17.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів наголошує на тому, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутні та учасниками справи до місцевого господарського суду не подано жодного доказу на підтвердження припинення договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 (зокрема, внаслідок його розірвання або припинення строку, на який він був укладений, внаслідок вчинення сторонами дій, визначених у пункті 11.3 вказаного договору в якості необхідних для уникнення його автопролонгації).

Статтею 204 Цивільного кодексу України унормовано, що правомірність правочину презюмується.

Закріплена зазначеною статтею Цивільного кодексу України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами цього правочину, повинні безперешкодно реалізовуватись, а прийняті обов`язки підлягають виконанню.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 12.12.2019 у справі №910/13985/19.

Таким чином, до спростування презумпції правомірності договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 у апеляційного господарського суду відсутні правові підстави не враховувати зазначений правочин, тим більше, що жодного доказу на підтвердження визнання зазначеного договору недійсним позивачем до суду не подано.

Враховуючи вищевикладене, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на передчасність звернення з вимогою про повернення суми попередньої оплати, перерахованої на виконання договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023, який на теперішній час не є припиненим.

При цьому, якщо сторона втратила інтерес до виконання договору, у тому числі і внаслідок порушення своїх обов`язків контрагентом, така сторона може скористатися правом розірвання договору. Між тим, без здійснення відповідних дій та, відповідно, без припинення між сторонами договірних правовідносин, з яких виник обов`язок позивача перерахувати суму попередньої оплати, вимога про повернення такої оплати не підлягає задоволенню.

Крім того, дослідивши підстави позову, колегія суддів вбачає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МУР" в обґрунтування позову послалося на те, що повернення суми попередньої оплати є формою відшкодування збитків.

За змістом частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Як зазначалося вище, зобов`язання сторін за договором №29/06-2023/1 від 29.06.2023 не припинилися, що виключає можливість кваліфікації вимоги про повернення попередньої оплати в якості збитків, тим більше, що відповідач отримав від позивача аванс на підставі, яка не перестала існувати, оскільки вищенаведений договір залишається чинним.

Колегія суддів також наголошує на суперечливості позиції позивача, яка полягає у наступному.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі узгодженої сторонами заявки до договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 відповідач виставив позивачу рахунок №88 від 03.07.2023 на суму 420000 грн, з яких: 200000 грн за перебазування автокрана та 220000 грн за послуги автокрана 200 тонн у кількості 5 машино-змін (по 44000 грн за кожну машино-зміну).

В порушення умов пункту 2.7 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 позивач здійснив часткову оплату вищенаведеного рахунку, перерахувавши на користь відповідача не 420000 грн, а лише 330000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №14078 від 04.07.2023.

Товариством з обмеженою відповідальністю "МУР" визнається факт надання відповідачем послуги автокрана у кількості 1 машино-зміни вартістю 44000 грн, про що свідчать матеріали листування сторін та зміст позовної заяви.

Між тим, поза увагою позивача безпідставно залишається та обставина, що для надання послуг безпосередньо на його об`єкті, адреса якого зазначена у заявці, Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЕСОУА" було надано послугу з перебазування автокрана, оскільки без проведення такого перебазування надання послуг з монтажу опори та проведення підготовчих робіт для монтажу опори TWR 12 було б можливим виключно за місцезнаходження зазначеного автокрану, а не об`єкту Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР".

Проте, не зважаючи на вищевикладене, позивач необґрунтовано заперечує проти надання йому послуги з перебазування автокрана та безпідставно включає вартість цієї послуги у сумі 200000 грн до складу заявленої до стягнення у цій справі суми попередньої оплати у розмірі 286000 грн.

Суд апеляційної інстанції зауважує і на тому, що у пункті 2.2 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 сторонами погоджено, що мінімальний обсяг послуг механізмів, що надаються за одну добу, становить 1 машино-зміну, а тому надання відповідачем послуг механізмів протягом 2 діб (06.07.2023-07.07.2023) потребує оплати вартості 2 машино-змін, тобто 88000 грн (44000 грн х 2 = 88000 грн), що також безпідставно не було враховано позивачем при зверненні до суду з позовом у даній справі.

Колегією суддів також враховується, що у заявці на вантажопідйомний кран (додаток №1 до договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023) сторонами були узгоджені вантажопідйомність крану, дати та час проведення робіт, їх характер, максимальна вага вантажу, місце виконання робіт та умови перебазування механізму. Не заперечується сторонами і те, що замовником надавались відповідні креслення. При цьому, у матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подано належних доказів на підтвердження залучення відповідачем до проведення робіт автокрана, який би не відповідав характеристикам, вказаним позивачем у вищенаведеній заявці, у зв`язку з чим невідповідність наданої відповідачем техніки фактично зумовлена недбалістю самого позивача, який некоректно (неповно) виклав вихідні дані для надання йому відповідних послуг.

Водночас в силу пункту 7.8 договору №29/06-2023/1 від 29.06.2023 у разі виявлення невідповідності між відомостями, наданими позивачем попередньо, і ситуацією в дійсності про вагу, габарити, стан позиції тощо, для постановки та маневру поворотних механізмів техніки, які унеможливлюють виконання робіт вже наданою технікою, відповідач має право не повертати ту частину попереднього платежу, яка вже отримана, із розрахунку вартості однієї машино-зміни та вартості пробігу автокрану з урахуванням повернення та вартості перевезення противаги.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 27.10.2023 у справі №916/3793/23 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МУР" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2023 у справі №916/3793/23 без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "МУР".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.03.2024.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук