ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

21.03.2024 м.Дніпро Справа № 912/3033/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач),

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: Кощеєва І.М., Чус О.В., Мороз В.Ф. від розгляду справи № 912/3033/19

за позовом: Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Цефей"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер", м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни, м. Кропивницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м. Кропивницький,

ОСОБА_2 , м. Кропивницький

про заборону використання знаків для товарів та послуг,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" у жовтні 2019 році звернулося до суду з позовом до Підприємця (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) про заборону використання знаку для товарів і послуг шляхом заборони відповідачу використовувати в будь-який спосіб, будь-якими шрифтами та алфавітами позначення "УКРЗОЛОТО", що є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України від 25.06.2010 р. № 124382, зокрема, але не виключно: нанесення такого позначення на вивіски та їх розміщення; під час пропонування для продажу та/або продажу продукції 14 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2022 у справі № 912/3033/19 позов задоволено частково: заборонено Підприємцю використовувати будь-якими шрифтами та алфавітами позначення "УКРЗОЛОТО", що є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України від 25.06.2010 № 124382 шляхом нанесення такого позначення на вивіски та їх розміщення, під час пропонування для продажу та/або продажу продукції 14 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Підприємця на користь ТОВ "Маркхолдер" 1 921,00 грн. судового збору та 19 612,80 грн. витрат на судову експертизу.

Додатковим рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.11.2022 у даній справі стягнуто з Фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" 15000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням господарського суду, Відповідач та ОСОБА_1 звернулися до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни - залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2022 у справі № 912/3033/19 скасовано; прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Заборонено Фізичній особі-підприємцю Демченко Ірині Вікторівні використовувати будь-якими шрифтами та алфавітами позначення «УКРЗОЛОТО», що є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 124382 від 25.06.2010 шляхом нанесення такого позначення на вивіски та їх розміщення, під час пропонування для продажу та/або продажу продукції 14 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни на користь Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Цефей" 1 921, 00 грн. судового збору за подачу позову, 19 612, 80 грн. судових витрат на судову експертизу, 3 842,00 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручено Господарському суду Кіровоградської області.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг Фізичної особи - підприємця Демченко І.В., ОСОБА_1 покладені на скаржників.

Призначено розгляд заяви Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Цефей" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер", про стягнення з Фізичної особи - підприємця Демченко І.В. витрат на професійну правничу допомогу, в судове засідання на 02.04.2024 на 16:00 год.

Також постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни на додаткове рішення задоволено частково; апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково; додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.11.2022 у справі № 912/3033/19 скасовано; прийнято нове додаткове рішення; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Демченко Ірини Вікторівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручено Господарському суду Кіровоградської області.

19.03.2024 до Центрального апеляційного господарського суду через "Електронний суд" надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: Кощеєва І.М., Чус О.В., Мороза В.Ф.

Заява мотивована тими обставинами, що постановою суду апеляційної інстанції від 13.03.2024 у справі №912/3033/19 (колегія суддів: Кощеєв І. М., Чус О. В., Мороз В. Ф.) за результатами апеляційного перегляду рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2022 судові витрати у цій справі, зокрема судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції, в повному розмірі та витрати на судову експертизу стягнуто з Відповідача на користь позивача; крім того, постановою ЦАГС від 13.03.2024 у справі №912/3033/19 (колегія суддів: Кощеєв І. М., Чус О. В., Мороз В. Ф.) за результатами апеляційного перегляду додаткового рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.11.2022 судові витрати у цій справі, зокрема витрати на правову допомогу позивача в суді першої інстанції, стягнуто з Відповідача на користь третьої особи. Тобто, колегія суддів апеляційного суду: Кощеєв І. М., Чус О. В., Мороз В. Ф. у першому випадку витрати позивача в суді першої інстанції стягнула з Відповідача на користь позивача, в іншому випадку витрати позивача в суді першої інстанції стягнула з Відповідача на користь третьої особи. Такі дії колегії суддів при вирішенні питання по розподілу судових витрат, понесених позивачем в суді першої інстанції, вочевидь вказують на непослідовну та суперечливу поведінку таких суддів, що має на меті забезпечити додатковий спосіб отримання доходу третій особі.

Відтак, на думку заявника, судді Кощеєв І. М., Чус О. В., Мороз В. Ф. при вирішенні питання по розподілу судових витрат понесених позивачем в суді першої інстанції у справі №912/3033/19 допустили поведінку, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, проявивши неповагу до учасників судового процесу, що викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності таких суддів (п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України).

Заявник зазначив, що підстави для відводу з`ясовано з постанов суду від 13.03.2024 у справі №912/3033/19, які ним отримані 18.03.2024.

Згідно з приписами частини другої та третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів, розглянувши подану заяву про відвід, дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим ухвалою від 20.03.2024 передала справу №912/3033/19 для вирішення питання про відвід зазначених суддів суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024 вирішення питання про відвід колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: Кощеєва І.М., Чус О.В., Мороз В.Ф. у справі №912/3033/19 передано на розгляд судді Іванова О.Г.

Згідно з ч. 8 ст. 39 ГПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

В пунктах 49, 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року зазначається, що:

- відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним і об`єктивним критерієм. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суд неупередженість або безсторонність у даній справі;

- відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого, inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28, 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", № 33958/96, пункт 42 рішення ЄСПЛ 2000-12). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу і ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. Рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, пункт 38);

- стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Приписами частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини тринадцятої статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізації гарантій, встановлених статтею 6 Конвенції, слугує запровадження у національному законодавстві процедур, що забезпечують безсторонність судового розгляду.

Такими є, зокрема, передбачені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України підстави для відводу (самовідводу) судді та заборона повторної участі судді у розгляді справи (стаття 36 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 2-4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стаття 36 Господарського процесуального кодексу України визначає недопустимість повторної участі судді у розгляді справи, а саме:

1. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

2. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

3. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

4. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

5. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

6. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до частини третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Слід наголосили, що при перевірці поданої заяви про відвід судом встановлено, що підстави для відводу суддів, передбачені норами пунктів 1-4 ч.1 ст.35, ст. 36 ГПК України в даному випадку відсутні.

Згідно змісту поданої заяви про відвід колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: Кощеєва І.М., Чус О.В., Мороз В.Ф., слід зазначити, що підставою для відводу колегії судді заявник вважає саме п.5 ч.1 ст.35 ГПК України, зокрема, що є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, якими вважає непослідовну та суперечливу поведінку колегії суддів при розподілі судових витрат на користь позивача в суді першої інстанції, що, на думку заявника, має на меті забезпечити додатковий спосіб отримання доходу третій особі, а відтак, свідчить про необ`єктивність та упередженість вказаних суддів.

В той же час, проаналізувавши доводи заявника в заяві про відвід від 08.06.2023 та норми чинного Господарського процесуального кодексу України, що регулюють вказані питання, суд зазначає, що в даному випадку заявником не підтверджено належними та допустимими доказами існування об`єктивних обставин, які свідчать про упередженість та необ`єктивність вищевказаних суддів, що є підставою для відводу, а заявник фактично не погоджується із процесуальними рішеннями колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: Кощеєва І.М., Чус О.В., Мороз В.Ф., що не свідчить про упередженість суду у розгляді справи та з урахуванням приписів частини четвертої ст.35 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для відводу.

Суд звертає увагу, що наслідком процесуальної незгоди з рішенням суду апеляційної інстанції є подання касаційної скарги, а не заяви про відвід.

У зв`язку з вищевикладеним суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 35-36, 38, 39, 233, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: Кощеєва І.М., Чус О.В., Мороз В.Ф. від розгляду справи №912/3033/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя О.Г. Іванов