ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Черкаси справа № 925/1470/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Мітченко Т.В. - адвокат за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" (м. Київ) до фермерського господарства "Ковалишенка" (с. Княжа Криниця, Монастирищенський район, Черкаська область) про стягнення 2 422 743,95 грн. (ціну позову визначено судом)

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 2 422 743,95 грн. з яких: 1 774 650 грн. основний борг, 81 135,98 грн. інфляційних втрат, 52 523,73 грн. як 3 % річних та 514 434,24 грн. пені на підставі договору поставки № СХТ-248000119 від 11.11.2021, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

22.01.2024 позивачем через електронний суд подано суду заяву про зменшення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача лише 1 310 804,17 грн. з яких: 1 000 000,00 грн. основний борг, 48 887,33 грн. інфляційних, 14 923,76 грн. 3 % річних та 246 993,08 грн. пеня. Заяву вмотивовано проведенням відповідачем часткового розрахунку на суму 769 650,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 519 від 19.12.2023 (а.с. 79).

15.03.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі через електронний суд, в якій просить суд стягнути з відповідача лише 925 093,95 грн. з яких: 277 000,00 грн. залишку основного боргу, 81 135,98 грн. інфляційних втрат, 52 523,73 грн. як 3 % річних та 514 434,24 грн. пені.

Заявою від 15.03.2021 просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 1 497 650,00 грн., які сплачені відповідачем в ході розгляду справи, решту вимог підтримує і просить задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав.

Відповідач жодного разу в судове засідання не з`явився, явка обов`язковою не визнавалась. Відзив на позов суду не подано.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності і заслухавши доводи і пояснення позивача в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2021 між приватним акціонерним товариством "Агріматко Україна" (далі - Постачальник, позивач по справі) та фермерським господарством "Ковалишенка" (далі-Покупець, відповідач по справі) було укладено Договір поставки № СХТ-248000119 (далі Договір - а.с. 12-13), у відповідності до якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупцю на умовах СРТ Монастирищенський р-н, с. Княжа (згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.) товар за неоменклатурою та в строк відповідно до Специфікації, яка є додатком до цього Договору.

Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього визначену в специфікаціях до Договору вартість в строки та в порядку, передбаченому Договором та специфікаціями до нього (п. 1.1. договору).

Ціни товарів визначаються Сторонами як договірні. Кількість та ціни товарів указуються в специфікаціях до Договору, які є його невід`ємними частинами. Загальна сума Договору визначається шляхом складання підсумкових сум по специфікаціях до цього Договору ( п. 2.1. договору) .

Строки поставки товару погоджуються Сторонами та відображаються в специфікаціях (п. 2.2. договору).

Покупець здійснює обов`язкову часткову попередню оплату у розмірі 20% від суми договору, яка розраховується згідно п.2.1. Сума та строки попередньої оплати указуються у специфікації ( п. 4.1. договору) .

На решту суми Постачальник надає Покупцеві відстрочку по оплаті. Покупець сплачує решту суми згідно строків, які відображено в специфікації (п. 4.2. договору).

Ціни на товари є договірними і вказані у специфікаціях ( п. 4.3. договору) .

Укладення Договору відповідачем не заперечено. Договір сторонами виконувався. Доказів визнання Договору недійсним чи докази наявності підстав оцінити його як неукладене чи нікчемне зобов`язання суду не подано.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки та відповідає положенням ст. 712 ЦК України.

Даною нормою передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч. 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що до відносин поставки застосовуються положення ЦК України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору 11.11.2021 між сторонами у справі підписано Специфікацію № 00001 (а.с. 14) про поставку позивачем відповідачу трактора G135 Max II Extrashift загальною вартістю 2 574 650,00 грн. з ПДВ.

Підтвердженням поставки замовленого товару є видаткова накладна № 114001 від 14.01.2022 (а.с. 11), у відповідності до якої позивачем було поставлено відповідачу трактор на загальну суму 2 574 650,00 грн.

Видаткова накладна містить посилання на укладений між сторонами договір № СХТ-248000119 від 11.11.2021.

В справу не подано доказів існування між сторонами спору з приводу якості трактора та його комплектності.

За твердженням позивача, відповідач лише частково здійснив розрахунок за товар на загальну суму 800 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 240 від 12.11.2021 на суму 400 000,00 грн. (а.с.7), № 443 від 01.08.2023 на суму 300 000,00 грн. (а.с. 19) та № 419 від 22.12.2022 на суму 100 000,00 грн. (а.с.20) з посиланням у призначенні платежів про оплату за трактор та із посиланням на Договір між сторонами.

Таким чином залишок основної заборгованості відповідача перед позивачем на час звернення позивача до суду становив 1 774 650,00 грн. (2 574 650,00 - 800 000,00).

Під час розгляду справи відповідачем сплачено позивачу ще 1 497 650,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 528 від 05.02.2024 на суму 228 000,00 грн. ( а.с. 131), № 519 від 19.12.2023 на суму 769 650,00 грн.(а.с.132), № 540 від 05.03.2024 на суму 100 000,00 грн. ( а.с.133) № 538 від 05.03.2024 на суму 200 000,00 грн. ( а.с. 134) та № 539 від 05.03.2024 на суму 200 000,00 грн. (зворотній а.с. 134). В зв`язку з цим позивачем подано клопотання від 15.03.2024 про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 497 650,00 грн. основного боргу.

Клопотання позивача підлягає до задоволення на підставі п.2) ч. 1 ст. 231 ГПК України, за яким суд закриває провадження у справі за відсутності предмету спору.

Таким чином залишок заборгованості відповідача перед позивачем по оплаті за трактор становить лише 277 000 грн. (2 574 650,00 - 800 000,00 - 1497 650,00) як за отриманий товар по договору. Розмір цього боргу відповідачем суду не заперечено. Доказів сплати коштів у більшій сумі, ніж обліковує позивач, відповідачем суду не подано.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки доказів про повну сплату боргу відповідач суду не надав, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 277 000,00 грн. залишку основного боргу.

Строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав, оскільки за Специфікацією (а.с. 14) повну вартість трактора слід сплатити 30.10.2022 року.

У додаткових поясненнях по справі від 15.03.2024 Позивач решту вимог підтримує і просить стягнути з відповідача 81 135,98 грн. інфляційних втрат та 52 523,73 грн. 3 % річних та 514 434,24 грн. пені.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних в програмі "Ліга - Закон" за вказані позивачем періоди прострочення сплати боргу з 01.12.2022 по 28.09.2023 року (а.с. 15-16) і встановив неправильність їх нарахування.

За правильним розрахунком 3% річних становить 51 498,88 грн., а інфляційних втрат - 77 671,16 грн.

Доказів сплати боргу в цій частині відповідачем не подано, тому до примусового стягнення належить 51 498,88 грн. як 3% річних, 77 671,16 грн. інфляційних втрат. В решті вимог за цими платежами у позові слід відмовити через невірні розрахунки.

Доказів звільнення відповідача від сплати інфляційних та 3% річних та відсутності факту прострочення виконання зобов`язання відповідачем суду не подано.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 514 434,24 грн. пені (а.с. 16) за прострочення оплати товару.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до положень ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2. договору, у випадку затримки оплати з вини Покупця, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

При цьому згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Початок нарахування пені має співпадати з датою виникнення права на її нарахування і чинним законодавством не надано право кредитору змінювати цей порядок нарахування.

Згідно специфікації оплату за трактор відповідач повинен внести в сумі 390 650,00 грн. до 17.11.2021, а решту суми - до 30.10.2022 року. Тобто, з наступного дня після цих дат настає прострочення платежу, з якого слід нараховувати пеню.

Натомість позивач розрахував пеню починаючи з 01.12.2022 по 01.06.2023 року.

Суд перевіривши нарахування пені встановив неправильність її нарахування.

Після перерахунку в програмі "Ліга - Закон" за належним періодом в межах 31.10.2022 (позивач розпочав нарахування з 01.12.2022 і суд це приймає) по 30.04.2023 сума пені становить 423 216,71 грн., яка і підлягає до стягнення.

Доказів проведення повних розрахунків за позовними вимогами в справу відповідачем не подано.

Отже зібраними у справі доказами позивач довів правову підставу та обґрунтованість своїх позовних вимог, сторонами спір не врегульовано, борг відповідачем повністю не сплачено, однак до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить лише 277 000 грн. залишку основного боргу, 77 671,16 грн. інфляційних втрат, 51498,88 грн. як 3% річних, 423216,71 грн. пені на підставі договору поставки № СХТ-248000119 від 11.11.2021.

В частині сплачених 1 497 650,00 грн. основного боргу провадження у справі слід закрити за відсутністю предмету спору.

В решті вимог у позові слід відмовити через неправильні розрахунки.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник через неправильні дії ФГ "Ковалишенка", з відповідача на користь позивача слід стягнути 36 341,15 грн. судового збору повністю.

Керуючись ст. 238,240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Ковалишенка" (код 41823170, с. Княжа Криниця, Монастирищенський район, Черкаська область, вул. Набережна, 11) на користь приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" (код 30725226, м. Київ, вул. Малопідвальна, 12) -- 277 000 грн. залишку основного боргу, 77 671,16 грн. інфляційних втрат, 51498,88 грн. як 3% річних, 423216,71 грн. пені на підставі договору поставки № СХТ-248000119 від 11.11.2021 та 36341,15 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В частині стягнення основного боргу в сумі 1 497 650,00 грн. провадження закрити за відсутністю предмета спору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 26 березня 2024

Суддя Н.М. Спаських