ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/176/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Виростко А.В., ордер серії АВ №1110561 від 08.01.2024

(в режимі відеоконференції);

від відповідача: Іваненко М.В., довіреність №190 від 04.01.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 5895,04 грн

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення 5895,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язання щодо компенсації середньої заробітної плати за період перебування військовозобов`язаного працівника ОСОБА_1 на навчальних зборах.

Ухвалою суду від 19.02.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

22.02.2024 до суду на виконання вимог вказаної ухвали від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків від 22.02.2024, до якої додано лист Військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2021 №116/9/1/21856 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до керівних документів є правонаступником усіх прав та обов`язків (реквізитів) ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27-30).

Разом із заявою про усунення недоліків представник позивача подав заяву про витребування доказів від 22.02.2024, у якій просив, зокрема, витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 як правонаступника ІНФОРМАЦІЯ_3 документи на підтвердження або спростування правонаступництва та наявності статусу юридичної особи (статут, положення тощо) (а.с.31-34).

Ухвалою суду від 26.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18.03.2024, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 документи на підтвердження або спростування правонаступництва та наявності статусу юридичної особи, зокрема інформацію щодо перейменування/переформування ІНФОРМАЦІЯ_3 на ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформацію щодо належності ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційного коду юридичної особи 07873079.

13.03.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 13.03.2024, згідно з яким останній просив залишити позовні вимоги без задоволення за їх безпідставністю, посилаючись на те, що Міністерство оборони України утримується за рахунок коштів державного бюджету і здійснює платежі шляхом надання доручень органам Державної казначейської служби України; до довольчого органу було направлено заявку на суму 5895, 04 грн для відшкодування середнього заробітку підприємствам, працівники яких були залучені на збори, дана виплата буде здійснена після надходження відповідних коштів. Крім цього, відповідач зазначив, що спірні відносини у даній справі пов`язані з оскарженням дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому для цієї категорії справ підлягають застосуванню положення КАС України, тобто дана справа не повинна розглядатись у Господарському суді Житомирської області (а.с.43-47).

До відзиву додано довідку №75120 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.12.2020, з якої слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 є юридичною особою, за організаційно-правовою формою державна організація (установа, заклад), має ідентифікаційний код 07873079, місцезнаходження: м. Житомир, здійснює діяльність у сфері оборони (а.с.45).

У судовому засіданні 18.03.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

18.03.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, наказом начальника виробничого підрозділу «Козятинська дистанція колії» регіональної філії «Південно-західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №671/ос від 16.09.2021 «По особовому складу», ОСОБА_1 , монтера колії 3 розряду 12 околотка 3 виробничої дільниці, згідно зі ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.119 Кодексу законів про працю України, звільнено від роботи на навчальні збори строком на 10 календарних днів з 22.09.2021 по 01.10.2021 зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на підставі повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5-6).

До справи долучено платіжні документи про перерахування заробітної плати за жовтень 2021 року (а.с.7-9), а також сформовані позивачем:

- відомість про виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на навчальні збори, згідно з якою ОСОБА_1 нарахована середня заробітна плата за місяць у розмірі 12948,93 грн; сума витрат, яка підлягає відшкодуванню (у тому числі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) за період перебування останнього на зборах з 22.09.2021 по 01.10.2021 (з урахуванням довідки від 05.02.2024 №269 (а.с.15)), становить 5895,04 грн (а.с.14, 15);

- рахунок №1 від 12.11.2021 на загальну суму 5895,04 грн, з яких 4832,00 грн - відшкодування середнього заробітку за період проходження навчальних зборів за вересень-жовтень 2021 року та 1063,04 грн - нарахування ЄСВ на суму відшкодування середнього заробітку (22,0 %); платник - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

20.09.2022 вищевказані документи (рахунок №1 від 12.11.2021 та відомість) було вручено під розписку начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 для акцептування та подальшої передачі до обласного військового комісаріату для оплати.

Листом від 15.03.2023 №9/815 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що до довольчого органу за №9/3199 від 18.11.2022 направлено заявку на суму 5895,04 грн на фінансування для виплати компенсації середнього заробітку, дана виплата буде здійснена після надходження коштів (а.с.11).

Надалі позивач звернувся до відповідача з листом-претензією від 20.04.2023 №П4-7-2/963 про погашення у найкоротші терміни заборгованості, яка станом на 01.04.2023 становить 5895,04 грн (а.с.12).

Однак відповідач зобов`язання щодо компенсації середньої заробітної плати за період перебування військовозобов`язаного працівника на навчальних зборах не виконав, залишив претензію щодо необхідності сплати коштів без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Частинами 1, 2 ст.119 Кодексу законів про працю України передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, як військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави (ч.9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якщо окремо не вказано інше), громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, у тому числі, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з положеннями ст.29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини. Чисельність військовозобов`язаних, які підлягають призову на навчальні збори, щорічно визначається Міністерством оборони України в межах бюджетних асигнувань на оборону.

Права та обов`язки військовозобов`язаних під час проходження зборів та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві встановлюються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами. На військовозобов`язаних та резервістів поширюється дія статутів Збройних Сил України.

Військовозобов`язані (крім резервістів) можуть бути призвані районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки один раз на три роки на навчальні збори строком до трьох місяців.

Військовозобов`язані та резервісти, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці.

Керівники підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних та резервістів до визначених пунктів збору.

За призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.

Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам" від 23.11.2006 №1644, виплата середнього заробітку військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Відповідно до п.7 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 №80 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.03.2007 за №269/13536 (далі - Інструкція), за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах. Зазначені особи не підлягають звільненню з роботи з ініціативи власника або вповноваженого ним органу незалежно від підпорядкування і форм власності з дня отримання повістки про призов і до повернення, крім випадків ліквідації установи, підприємства, організації тощо, де вони працювали.

Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний (п.8 Інструкції).

Виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами (п.11 Інструкції).

Підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). До рахунків додаються відомості на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, згідно з цією Інструкцією за наведеною формою (п.12 Інструкції).

Середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів (п.13 Інструкції).

За умовами п.4.7 Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №560 від 11.11.2009 (з подальшими змінами та доповненнями, які діяли на час існування спірних правовідносин), обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим) зобов`язані після закінчення навчальних зборів відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку.

Відповідно до п.10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03.06.2013 (у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин), обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

При цьому слід врахувати, що за ч.2 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» №3553 від 28.05.2020, який набрав чинності 23.04.2021, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються на базі діючих військових комісаріатів шляхом їх перетворення протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є правонаступниками військових комісаріатів, на базі яких вони утворюються.

Згідно з п.п.1, 2 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони (абз.8 п.10).

Пунктом 11 розділу V Інструкції з організації і проведення зборів із резервістами та військовозобов`язаними в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 05.01.2022 №2 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.03.2022 за №296/37632, передбачено, що керівники обласних ТЦКСП (ТЦКСП Автономної Республіки Крим, Київського МТЦКСП) зобов`язані після закінчення навчальних зборів, серед іншого, відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють резервісти та військовозобов`язані, призвані на збори, з виплатою середнього заробітку.

Переформування ІНФОРМАЦІЯ_3 у ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено з 31.10.2020 на підставі вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 23.12.2019 № Д-322/1/11дск «Про формування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у Збройних Силах України», директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 26.12.2019 № Д-9/дск «Про формування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 », спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 04.03.2020 № Д-322/1/5дск «Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України в 2019 році», директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 06.03.2020 № Д-5дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у 2020 році», спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.09.2020 № Д-321/7/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2020 році» та директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 03.09.2020 № Д-10дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в 2020 році» (а.с.28, 43, 45).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою, відповідальною за відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаного, призваного на збори.

Позивачем виконано вимоги законодавства та дотримано порядок подання відповідних документів на відшкодування середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаному працівнику ОСОБА_1 за період його перебування на навчальних зборах з 22.09.2021 по 01.10.2021, що в свою чергу зумовлює виникнення у відповідача обов`язку для відшкодування позивачу зазначених витрат.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу вимог ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, всупереч положенням чинного законодавства, не здійснив позивачу відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаному, призваному на збори, у розмірі 5895,04 грн.

Не заперечуючи правильності здійсненого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав лише на відсутність фінансування для компенсації виплати позивачу, проте законодавством не передбачено залежності відшкодування витрат з виплаченої середньої заробітної плати військовозобов`язаним від фактичного фінансування відповідача чи випадків повного або часткового його звільнення від такого обов`язку.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2022 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007).

Також у рішенні ЄСПЛ "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22.05.2018 у справі №908/3349/16.

Згідно з приписами ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст.ст.76, 77, 86 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів безпідставності заявлених позивачем вимог чи необґрунтованості здійснених ним розрахунків відповідач не надав, як не надав і документів, що підтверджують виплату позивачу спірної суми коштів на час ухвалення рішення у справі.

Щодо зауваження відповідача про те, що до цієї категорії справ підлягають застосуванню положення КАС України і дана справа не повинна розглядатись у Господарському суді Житомирської області, суд зазначає, що за ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, визначених ст.19 КАС України.

Враховуючи суб`єктний склад, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини, наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, ) 5895,04 грн та 3028,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.03.24

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу;

2 - 3 - сторонам (ЄСІТС).