РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2024справа №910/20074/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/20074/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерго-Борг» (вул. Рибальська, буд. 13, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 32826328)

до Дочірнього підприємства «Комунальне підприємство «Маяк» (просп. Степана Бандери, буд. 8, м. Київ, 04073; ідентифікаційний код 23168794)

про стягнення 123 334,72 грн втрат від інфляції та 26 635,21 грн 3% річних,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенерго-Борг» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства «Комунальне підприємство «Маяк» (далі - Підприємство) 123 334,72 грн втрат від інфляції та 26 635,21 грн 3% річних за невиконання рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2005 зі справи №6/88, а всього 149 969,93 грн.

Позов мотивовано тим, що:

- рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2005 у справі №6/88 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Підприємства про стягнення заборгованості в сумі 131 145,98 грн;

- 08.08.2005 на виконання зазначеного судового рішення видано наказ;

- у Подільському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 08.08.2005 зі справи №6/88;

- станом на 25.08.2021 рішення Господарського суду м. Києва від 10.03.2005 зі справи №6/88 не виконане, а заборгованість відповідача складає 131 145,98 грн;

- у зв`язку з невиконанням рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2005 зі справи №6/88 Товариством нараховано 123 334,72 грн втрат від інфляції та 26 635,21 грн 3% річних.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

29.02.2024 відповідач подав суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Як зазначає позивач, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2005 у справі №6/88 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Підприємства про стягнення заборгованості в сумі 131 145,98 грн.

Слід зазначити, що копії повного тексту вказаного рішення позивачем суду не подано.

Крім того, текст рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2005 у справі №6/88 відсутній і в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 зі справи №6/88 задоволено заяву Товариства; замінено стягувача - публічне акціонерне товариство «Київенерго» на правонаступника - Товариство.

Відповідно до зазначеної ухвали 08.08.2005 судом видано наказ про стягнення з Підприємства на користь акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» 79 787,97 грн основного боргу з урахування індексу інфляції, 7 615,71 грн 3% річних , 42 334,71 грн пені, 1 297,38 грн державного мита та 110,21 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно з постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко Ольги Олександрівни від 13.01.2023 з огляду на заміну ухвалою від 19.12.2022 стягувача на Товариство у виконавчому провадженні НОМЕР_1 також змінено стягувача.

Тобто наразі наказ Господарського суду міста Києва від 08.08.2005 зі справи №6/88 перебуває на виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

ВИСНОВКИ

З огляду на невиконання відповідачем у добровільному порядку рішення суду Товариством нараховано Підприємству 123 334,72 грн втрат від інфляції та 26 635,21 грн 3% річних за період з 24.02.2017 по 01.12.2023.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Однак водночас слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються. При цьому обов`язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням в розумінні положень частини першої статті 509 ЦК, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України.

В той же час, позивач нараховує втрати від інфляції та 3% річних на 131 145,98 грн, що складається з 79 787,97 грн основного боргу з урахування індексу інфляції, 7 615,71 грн 3% річних , 42 334,71 грн пені, 1 297,38 грн державного мита та 110,21 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

З наведеного вбачається, що позивачем неправомірно нараховуються втрати від інфляції та 3% річних на суми втрат від інфляції, 3% річних та пені, а оскільки сума основного боргу зазначена у судовому рішенні з урахуванням втрат від інфляції (без виокремлення окремо суми боргу, а окремо суми втрат від інфляції), то перерахувати суми втрат від інфляції та 3% річних не вбачається за можливе.

Крім того, позивачем не надано тексту самого рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2005 у справі №6/88.

Відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Що ж до заяви Підприємства про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» (Закон набрав чинності 02.04.2020).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX (в редакції Закону від 08.11.2023 №3450-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.».

З наведеного вбачається, що починаючи з 02.04.2020 перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупинено до закінчення дії воєнного стану на території України.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору та послуг адвоката позивача слід покласти на Товариство.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерго-Борг» (вул. Рибальська, буд. 13, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 32826328) до Дочірнього підприємства «Комунальне підприємство «Маяк» (просп. Степана Бандери, буд. 8, м. Київ, 04073; ідентифікаційний код 23168794) про стягнення 123 334,72 грн втрат від інфляції та 26 635,21 грн 3% річних.

2. Витрати зі сплати судового збору та послуг адвоката позивача покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенерго-Борг» (вул. Рибальська, буд. 13, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 32826328).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.03.2024.

Суддя Оксана Марченко