РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.03.2024Справа № 910/20211/23
за позовом фізичної особи-підприємця Бабія Сергія Петровича

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 28 915,49 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Бабій Сергій Петрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором №52.22-31 від 01.02.2022, яка складається з 24 709,62 грн - інфляційних втрат та 4 205,87 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження сторін.

Як вбачається з матеріалів справи поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі було вручене представнику відповідача за довіреністю Макаренко.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.02.2022 між Комунальним підприємством "Київпастранс" (покупець) та фізичною особою-підприємцем Бабієм Сергієм Петровичем (постачальник) було укладено договір №52.22-31, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар - засоби майні та засоби для чищення, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації, що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1 договору, сума цього договору визначається згідно з специфікацією, що є невід`ємною частиною цього договору і становить 1 289 824,45 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 257 964,89 грн, разом ціна договору становить 1 547 789,34 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 включно, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього договору (п. 10.1 договору).

Додатком №1 до договору є специфікація, у якій сторони погодили найменування товару, кількість та ціну товару.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 138 301,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №65 від 25.02.2023, яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

Як вбачається і довідки №49837-17.2/2023 від 14.12.2023, відповідач здійснив оплату товару лише 01.05.2023 у межах виконання судового наказу Господарського суду міста Києва №910/5173/23 від 06.04.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором в частині своєчасного проведення розрахунків, у зв`язку із чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 138 301,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №65 від 25.02.2023, яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

У відповідності до п. 4.1 договору, відповідач був зобов`язаний оплатити товар у строк до 26.04.2022 включно (протягом 60 календарних днів з дати підписання видаткової накладної).

Господарським судом міста Києва за заявою фізичної особи-підприємця Бабія Сергія Петровича було видано судовий наказ №910/5173/23 від 06.04.2023за вимогою про стягнення заборгованості за договором №52.22-31 від 01.02.2022 у розмірі 138 301,20 грн.

Як вбачається і довідки №49837-17.2/2023 від 14.12.2023, відповідач здійснив оплату товару 01.05.2023 у межах виконання судового наказу Господарського суду міста Києва №910/5173/23 від 06.04.2023.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано допущення останнім прострочення виконання зобов`язань щодо оплати поставленого товару.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 24 709,62 грн за період з 01.05.2023 по 01.05.2023 та 3% річних у розмірі 4 205,87 грн за період з 27.04.2022 по 01.05.2023.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем було фактично сплачено заборгованість 01.05.2023, а відтак позивач має право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати по 30.04.2023 (останній день прострочення), оскільки, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 922/1008/16).

Відтак, здійснивши перерахунок інфляційних втрат за період з 01.05.2022 по 30.04.2023 та 3% річних за період з 27.04.2022 по 30.04.2023 на суму боргу у розмірі 138 301,20 грн, суд дійшов до висновку, що вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 24 709,62 грн підлягає задоволенню повністю, а вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню частково в сумі 4 194,50 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця Бабія Сергія Петровича - задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2, код ЄДРПОУ - 31725604) на користь фізичної особи-підприємця Бабія Сергія Петровича ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) 24 709 (двадцять чотири тисячі сімсот дев`ять) грн - інфляційних втрат, 4 194 (чотири тисячі сто дев`яносто чотири) грн 50 коп. - 3% річних та 2 682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) грн 94 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна