ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024м. ДніпроСправа № 904/5314/23

За позовом Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ"

до Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі"

про стягнення боргу за послуги

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань Морозі А.О.

Представники:

Позивача - Кісілевич Є.Є. Золотухін С.В.

Відповідача - Миткалик Є.В.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 24 154 524,82 грн. - основного боргу, 20 471 969,26 грн. - пені, 1 840 625,00 грн. - 3 % річних, 9 969 139,11 грн. - індексу інфляції, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору про надання послуг № 213 БО/2021/00.08.0140 на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів від 16.10.2020.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що оскільки керівником Відповідача не затверджувався окремий перелік осіб, які уповноважені на підписання документів, зокрема Акт визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб споживачів, Акт приймання-передачі теплової енергії, всі без виключення акти мають складатися та підписуватися виключно директором Відповідача. Разом з тим, до справи надані акти, які підписані не уповноваженими особами, а на деяких актах міститься підпис директора, який візуально відрізняється. Крім того, Позивачем залишено поза увагою факт належності Відповідача та Позивача до замовників, в розумінні Закону України "Про публічні закупівлі" (далі Закон № 922). Відповідач є комунальним підприємством 100 % статутного капіталу якого належить Кам`янській міській раді. Також Відповідач здійснює діяльність в сфері забезпечення транспортування теплової енергії споживачам. З огляду на правовий статус Відповідача, здійснення ним діяльності в окремих сферах господарської діяльності, визначених ч. 2 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", Відповідач належить до замовників, в розумінні до цього Закону. У Відповідача не існувало потреби закупівлі за предметом встановленим пунктом 1.1. Договору, відповідно ним не здійснювалося планування такої закупівлі, відповідно, закупівля за таким предметом не включалася до річного плану закупівель Відповідача. Відповідачем також не здійснювалося оприлюднення інформації про закупівлю, в тому числі оголошення про проведення закупівлі, як того вимагає ст. 10 Закону №922 та Порядок розміщення інформації про публічні закупівлі, затверджений Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 11.06.2020 № 1082. Закупівля теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб населення Відповідачем не здійснювалася. Таким чином, Договір №213БО/2021/00.08.0140 від 16.10.2020 є нікчемним та не створює юридичних наслідків як для Відповідача так і для Позивача, крім тих наслідків, що пов`язані з його недійсністю.

27.11.2023 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що Договір № 198БО від 02.10.2020 виконаний сторонами в повному обсязі та належним чином. Жодних зауважень з приводу якості, строків та порядку виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань із сторони Позивача не надходило. Також Позивач зазначає, що метою укладання Договору № 213 БО/2021/00.08.0140 від 16.10.2020 на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, є зокрема виконання вимог п.40 Порядку № 869. Даним пунктом визначено, що у разі коли виробництво і транспортування теплової енергії здійснюється окремими ліцензіями, виробнику теплової енергії компенсуються витрати, пов`язані з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах (з урахуванням понаднормативних втрат). Відповідно, компенсація здійснюється згідно з договором між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії, за рахунок тарифу на транспортування теплої енергії. Позивач є виробником теплової енергії, Відповідач є транспортуючим підприємством згідно Договору від 16.10.2020. Щодо заперечень з приводу повноважень осіб, які підписували Акти, то крім підписів на Акті визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів від 05.11.2020, міститься відбиток печатки Відповідача, яку останній має використовувати відповідно до установчих документів. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні правовідносин, та має нести відповідальність за законність використання печатки, зокрема при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. Крім того, втрати теплової енергії визначалися відповідно до умов п. 3.2.4. Договору № 198 БО від 02.10.2020 та п. 2.16. та п.2.17. Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020. Передбачена форма Акту визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб споживачів. Розрахунок втрат теплової енергії при її транспортуванні до мереж Споживача визначається, як різниця між загальною кількості теплової енергії, яка передана КП КМР "Центральні тепломережі", та переданої теплової енергії Споживачеві. До того ж, оскільки Відповідач є комунальним підприємством, 100 % статутного капіталу якого належить Кам`янській міській раді, Відповідач також здійснює діяльність в сфері забезпечення транспортування теплової енергії споживачам. Таким чином, Відповідач належить до замовників, визначених п. 4 ч. ст. 2 Закону № 922 юридична особа, яка здійснює діяльність в окремій сфері господарювання. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 3 Закону № 922 цей Закону не застосовується у випадках, якщо замовники, визначені у п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону, здійснюють закупівлі таких предметів закупівлі, як товари, роботи і послуги, якщо ціни (тарифи) на них затверджуються державними колегіальними органами, іншими органами влади відповідно до їх повноважень або визначаються в порядку, встановленому зазначеними органами, У тому числі якщо визначення таких цін здійснюється на аукціонах. Таким чином, доводи та аргументи Відповідача про необхідність застосування Закону № 922 при укладенні Договору від 16.10.2020 є хибними, та такими, що не відповідають дійсності. А доводи про нікчемність правочину безпідставними.

30.11.2023 від Відповідача надійшло клопотання від 27.11.2023 (подане на пошту 27.11.2023) про продовження строку на подання заперечення на відповідь на відзив, мотивоване тим, що Позивачем подано відповідь на відзив, яка отримана Відповідачем 22.11.2023, зміст відповіді вимагає від КП КМП "ЦТМ" збирання додаткових доказів і пояснень від представників Відповідача, що відповідають за технічну сферу, тому Відповідач не може подати належне заперечення на відповідь на відзив у встановлений строк.

Ухвалою суду від 05.12.2023 продовжено КП Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 07.12.2023.

06.12.2023 від Відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, з якого вбачається, що в тексті відповіді на відзив, згадується три різні технічні угоди, зокрема: №209/ТУ/2021/00.08.0141 від 16 жовтня 2020 року; № 209ТУ/2021/00.02.0141 від 16 10.2020 року: № 00.08.0139. Також Позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами підстави та правомочність осіб на складання та підписання актів, пов`язаних з виконанням Договору.

Від Позивача надійшли додаткові пояснення з приводу технічних угод, в яких останній повідомив, що позовні вимоги АТ "ДНІПРОВСЬКА ТЕЦ" обґрунтовано правовідносинами визначеними укладеним сторонами Договором від 16.10.2020 на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів. Відповідно до п.2.3. Договору від 16.10.2020, технічні умови передачі теплової енергії для її транспортування для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевого бюджетів передбачені сторонами в Технічній угоді, що є невід`ємною частиною Договору.

Такою угодою є Технічна угода № 209ТУ/2021/00.08.0141від 16.10.2020. Саме її надано суду разом із відповіддю на відзив та з посиланням на її норми надано пояснення суду. Разом з тим, текст відповіді на відзив містить посилання, на Технічні угоди №209ТУ/2021/00.02.0141 від 16.10.2020 та № 00.08.0139, які, як зазначив Відповідач, не відносяться до предмета розгляду справи.

15.12.2023 від Відповідача надійшло клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним.

27.12.2023 надійшла заява свідка Пещук Ю.Ф., яка повідомила, що Відповідачем в 2020 році не здійснювалося планування закупівлі за предметом, який визначений умовами Договору № 213 БО/2021/00.08.0140 на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів від 16.10.2020. Закупівля з таким предметом не включалася до річного плану закупівель Відповідача, як замовника.

Від Відповідача надійшло клопотання про виклик для допиту у якості свідка ОСОБА_1 , задля з`ясування питання належності дотримання процедури при укладанні Договору про надання послуг № 213/БО/2021/00.08.0140.

28.12.2023 від Відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній наголошує, що Відповідач належить до учасників бюджетного процесу, оскільки є суб`єктом господарювання, який не має статусу бюджетної установи, уповноважений розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету, тобто є одержувачем бюджетних коштів.

Від Відповідача 29.12.2023 надійшли додаткові пояснення, в яких останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві, запереченнях на відповідь та раніше поданих додаткових поясненнях.

04.01.2024 від Позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній наполягає, що Технічна угода № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020 є додатком до Договору від 16.10.2020, оскільки в Актах визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для транспортування (зазначено) згідно Технічної угоди №209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020, Акти підписані сторонами.

05.01.2024 від Відповідача до суду надійшло клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів (акту приймання-передачі теплової енергії № 2 від 31.10.2020), мотивоване явною візуальною відмінністю зображень підписів, які містяться на долучених Позивачем копіях документів, з автентичними підписами осіб, які зазначені в якості осіб, які підписали такі документи.

Від Відповідача 19.01.2024 надійшло клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним.

Ухвалою суду від 24.01.2024 відмовлено в задоволенні клопотань Відповідача від 27.12.2023 про виклик свідка та від 05.01.2024 про призначення судової експертизи у справі № 904/5314/23.

21.02.2024 від Відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, мотивуючим тим що, має обґрунтовані сумніви щодо наявності повноважень та законних підстав для здійснення представництва адвокатом Кісілевичем Є.Є. інтересів АТ "ДТЕЦ", у зв`язку з цим просить витребувати у Акціонерного Товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" для ознайомлення оригінал договору від 31 травня 2021 року №3/2021.

Від Позивача надійшло пояснення та додаткові документи на підтвердження повноважень представника.

За клопотанням Позивача судові засідання проводилися в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 сторони уклали Договір №213БО/2021/00.08.0140 на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевого бюджетів (далі Договір), за п. 1.1. якого за цим Договором Транспортуюче підприємство (Відповідач) бере на себе зобов`язання відшкодувати Виробнику нормативні та понаднормативні втрати теплової енергії при її транспортуванні для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів.

В період з 01 жовтня 2020 року по 30 квітня 2021 року, Виробник передає Транспортуючому підприємству теплову енергію для компенсації втрат, що виникають при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів (нормативні втрати) в обсязі 7589,93Гкал: жовтень 2020 453,87 Гкал, листопад 2020 1253,39 Гкал, грудень 2020 1440,33 Гкал, січень 2021 1506,16 Гкал, лютий 2021 1336,23 Гкал, березень 2021 1329,83 Гкал, квітень 2021 270,12 Гкал (п. 2.1. Договору).

Технічні умови передачі теплової енергії для її транспортування для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів передбачені сторонами Договору в Технічній угоді, що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.3. Договору).

Заявлена кількість втрат теплової енергії у відповідному місяці може бути змінена за обґрунтованою письмовою заявою Транспортуючого підприємства до 25 числа звітного місяця (п. 2.4. Договору).

Обсяг транспортованої теплової енергії сумарно визначається за показами приладів обліку абонентської групи або (у разі їх відсутності, поломки, тощо) розрахунковим способом (п. 2.7. Договору).

Втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства визначаються як різниця між обсягом переданої теплової енергії, зафіксованої вузлом обліку на межі балансового розмежування Виробника та Транспортуючого підприємства, та обсягом транспортованої теплової енергії, що був реалізований споживачам та відображених в "Акті визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів" (додаток 6 до Технічної угоди) (п. 2.8. Договору).

Втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства сплачуються Транспортуючим підприємством Виробнику згідно до встановленого тарифу (п. 2.9. Договору).

Розподіл понаднормативних теплових втрат по групі споживачів "установи, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів" визначається пропорційно реалізації теплової енергії даної групи споживачів, що відображено в "Акті визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів" (Додаток 6 до Технічної угоди) (п. 2.10. Договору).

Вартість 1 Гкал теплової енергії встановлюється відповідним Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕКП) (п. 3.1. Договору).

Тариф на виробництво теплової енергії, що використовується для виробництва та надання установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, встановлено Постановою № 651 від 17.03.2020 року НКРЕКП та становить 978,51 грн., крім того ПДВ 20% -195,70 грн., разом з ПДВ -1174,21 грн. за 1 Гкал теплової енергії. За цим тарифом Виробнику сплачується теплова енергія, придбана Транспортуючим підприємством для компенсації втрат, що виникають при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного та місцевих бюджетів (п. 3.2. Договору).

Загальна вартість Договору на момент укладення складає 7 426 822,40 грн., крім того ПДВ 1 485 364,48 грн. всього з ПДВ 8 912 186,89 грн. (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору у разі зміни Постановою НКРЕКП тарифів на виробництво теплової енергії, що використовується для забезпечення установ, які фінансуються за рахунок державного та місцевих бюджетів послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, сторони здійснюють перерахунок вартості теплової енергії, придбаної Транспортуючим підприємством для компенсації втрат, з дати набрання чинності відповідної Постанови. Про зміну тарифів Виробник повідомляє Транспортуюче підприємство письмово з додаванням відповідної Постанови.

Розрахунок за втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства здійснюється на підставі підписаного Сторонами "Акту визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів" (Додаток 6 до Технічної угоди) не пізніше 4-го числа включно місяця, наступного за розрахунковим, передбаченому Технічною угодою.

Оплата теплової енергії, придбаної Транспортуючим підприємством для компенсації втрат при транспортуванні Транспортуючим підприємством теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, здійснюється виключно грошовими коштами, шляхом 50 % передоплати Виробнику до 10 числа розрахункового місяця згідно виставленого рахунку, з поточних спец рахунків Транспортуючого підприємства на поточні спец рахунки Виробника, кожного банківського дня.

Остаточний розрахунок (включаючи понаднормові втрати при транспортуванні Транспортуючим підприємством теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів) Транспортуючим підприємством здійснюється після підписання сторонами Акту приймання-передачі теплової енергії і не пізніше 1-го числа другого місяця, наступного за розрахунковим (п. 3.5. Договору).

Відповідно до підп. 4.1.3. п. 4.1. Договору Виробник має право у разі прострочення оплати по цьому Договору, вимагати сплати неустойки пені (штрафу, пені), 3 % річних та інфляційних втрат за весь час прострочення.

У разі прострочення оплати за цим Договором, Транспортуюче підприємство сплачує Виробнику, окрім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. При цьому, нарахування пені не припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, та здійснюється Виробником за весь час прострочення Транспортуючим підприємством виконання грошового зобов`язання і до повного погашення ним заборгованості (п. 6.2. Договору).

Сплата Транспортуючим підприємством визначених цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) не звільняє її від обов`язку відшкодувати за вимогою іншої сторони збитки, завдані порушенням Договору (реальні збитки) та (або) упущену вигоду) у повному обсязі, а відшкодування збитків не звільняє її від обов`язку сплатити за вимогою іншої сторони штрафних санкцій у повному обсязі (п. 6.6. Договору).

Строк дії цього Договору починається з 16.10.2020 року та закінчується 30.04.2021, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання (п. 10.2. Договору).

Перед укладанням спірного Договору, сторони 02.10.2020 уклали Договір на транспортування теплової енергії № 198БО (далі Договір від 02.10.2020), за п. 1.1. якого за цим Договором Теплогенеруюча організація (Позивач) бере на себе зобов`язання передавати вироблену теплову енергію Транспортувальнику (Відповідачеві) для потреб централізованого опалення установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів (далі Споживачі), а Транспортувальник зобов`язується транспортувати передану теплову енергію через теплові мережі та споруди Транспортувальника до Споживачів Теплогенеруючої організації.

16.10.2020 сторони уклали Технічну угоду на здійснення контролю обліку і передачі теплової енергії для її транспортування № 209ТУ/2021/00.08.0141 (далі Технічна угода), за п. 1.1. якої предметом угоди є здійснення обліку переданої теплової енергії Теплогенеруючою організацією (Позивачем) Транспортуючому підприємству (Відповідачеві) для її транспортування до споживачів теплової енергії з урахуванням втрат теплової енергії в теплових мережах Транспортуючого підприємства.

Не пізніше 3-го числа (електронною поштою) і 4-го письмово) місяця, наступного за розрахунковим, Транспортуюче підприємство надає Теплогенеруючій організації по два примірника "Акт переданої теплової енергії Споживачу" (окремо населення, установи і організації, що фінансуються із державного та місцевих бюджетів, релігійні організації, інші суб`єкти господарювання)" )Додаток 5) та Акт переданої теплової енергії Споживачу (Додаток 5а розшифровка) (п. 2.16. Технічної угоди).

Одночасно не пізніше 3-го числа (електронною поштою) і 4-го (письмово) місяця, наступного за розрахунковим, Транспортуюче підприємство надає Теплогенеруючий організації по два примірника "Акт визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів" (Додаток 6), який є підставою для здійснення розрахунків вартості нормативних та понаднормативних втрат Транспортуючого підприємства (п. 2.17. Технічної угоди).

Підписання Сторонами вищевказаних Актів свідчить про відсутність претензій з боку Сторін одна одній (п. 2.19. Технічної угоди).

Виходячи з матеріалів справи, зокрема актів переданої теплової енергії Споживачу, актів визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р., актів визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, та умов наведених вище договорів, суд доходить висновку, що Технічна угода стосується обох з наведених Договорів, оскільки у ній погоджені технічні умови як для обліку поставленої теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевого бюджетів так і загальних обсягів переданої теплової енергії Відповідачеві за Договором від 02.10.2020.

На виконання умов Договору Позивач протягом опалювального сезону 2020-2021 років передав Відповідачеві теплову енергію:

- у жовтні 2020 року в кількості 1 054,3317 Гкал. на загальну суму без ПДВ 1 031 674,11 грн. Сума разом з ПДВ становить 1 238 008,93 грн., що підтверджується: Актом визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди №209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р. за жовтень 2020 року від 02.11.2020, Актом переданої теплової енергії Споживачу за жовтень 2020 року від 05.11.2020; Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів за жовтень 2020 року від 05.11.2020, Актом приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2020 року №2 від 31.10.2020, рахунком № 197 від 11.11.2020;

- у листопаді 2020 року в кількості 2 677,3776 Гкал на загальну суму без ПДВ 2 619 840,76 грн. Сума разом з ПДВ становить 3 143 808,91 грн., що підтверджується: Актом визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р. за листопад 2020 року від 01.12.2020, Актом переданої теплової енергії Споживачу за листопад 2020 року від 04.12.2020, Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів за листопад 2020 року від 04.12.2020, Актом приймання-передачі теплової енергії за листопад 2020 року №6 від 30.11.2020 та рахунком № 349 від 09.12.2020 і листом вих. № 1747/05 від 11.12.2020;

- у грудні 2020 року в кількості 2 883,3066 Гкал. на загальну суму без ПДВ 3 372 373,07 грн. Сума разом з ПДВ становить 4 046 847,68 грн., що підтверджується: Актом визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р. за грудень 2020 року від 01.01.2021, Актом переданої теплової енергії Споживачу за грудень 2020 року від 05.01.2021, Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів за грудень 2020 року від 05.01.2021, Актом приймання-передачі теплової енергії за грудень 2020 року №11 від 31.12.2020 та рахунком № 5 від 09.12.2020 і листом вих. № 42/06 від 12.01.2021;

- у січні 2021 року в кількості 3 873,1561 Гкал. на загальну суму без ПДВ 4 778 545,07 грн. Сума разом з ПДВ становить 5 734 254,08 грн., що підтверджується: Актом визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р. за січень 2021 року від 01.02.2021, Актом переданої теплової енергії Споживачу за січень 2021 року від 03.02.2021, Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів за січень 2021 року від 03.02.2021, Актом приймання-передачі теплової енергії за січень 2021 року №2 від 31.01.2021 та рахунком № 34 від 05.02.2021 і листом вих. № 198/06 від 05.02.2021;

- у лютому 2021 року в кількості 4 011,1991 Гкал. на загальну суму без ПДВ 4 948 857,00 грн. Сума разом з ПДВ становить 5 938 628,40 грн., що підтверджується: Актом визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р. за лютий 2021 року від 01.03.2021, Актом переданої теплової енергії Споживачу за лютий 2021 року від 05.03.2021, Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів за лютий 2021 року від 05.03.2021, Актом приймання-передачі теплової енергії за лютий 2021 року №6 від 28.02.2021 та рахунком № 231 від 09.03.2021 і листом вих. № 375/06 від 10.03.2021;

- у березні 2021 року в кількості 2 717,5508 Гкал. на загальну суму без ПДВ 3 377 480,68 грн. Сума разом з ПДВ становить 4 052 976,82 грн., що підтверджується: Актом визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р. за березень 2021 року від 01.04.2021, Актом переданої теплової енергії Споживачу за березень 2021 року від 05.04.2021, Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів за березень 2021 року від 05.04.2021, Актом приймання-передачі теплової енергії за березень 2021 року №10 від 31.03.2021 та рахунком № 584 від 05.04.2021 і листом вих. № 551/06 від 07.04.2021.

Загальна сума основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, становить 24 154 524,82 грн.

Даний борг зафіксований сторонами у підписаних без зауважень актах звіряння розрахунків за період: з 01.04.2021 по 30.04.2021, з 01.05.2021 по 31.05.2021, з 01.06.2021 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 31.07.2021, 01.08.2021 по 31.08.2021, 01.09.2021 по 30.09.2021, з 01.10.2021 по 31.10.2021, з 01.01.2022 по 31.01.2022, з01.02.2022 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 30.06.2022.

Позивач направив Відповідачеві досудову вимогу № 2254/07 від 04.08.2021, в якій вимагав повернути підписані Відповідачем акти приймання-передачі теплової енергії та надання послуг за 2020-2021 роки.

12.08.2021 Відповідач отримав вимогу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 140.

Відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв`язку з чим за останнім обліковується борг у розмірі 24 154 524,82 грн.

З посиланням на підп. 4.3.6 та п. 6.2. Договору на борг Відповідача Позивач за період з 01.12.2020 по 15.09.2023 нарахував 20 471 969,26 грн. пені, 1 840 625,00 грн. 3 % річних, 9 969 139,11 грн. індексу інфляції за період з грудня 2020 року по вересень 2023 року.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт поставки Позивачем теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевого бюджетів, обґрунтованість стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 291) визначено механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Пунктом 40 вказаного Порядку встановлено, що до інших витрат повної собівартості, що включаються до тарифів на транспортування теплової енергії, належить решта прямих витрат (крім зазначених у пунктах 35 і 39 цього Порядку), загальновиробничі витрати, що включаються до виробничої собівартості, адміністративні витрати, інші операційні витрати, витрати на відшкодування втрат та фінансові витрати, що плануються для включення до тарифів на транспортування теплової енергії відповідно до цього Порядку. Витрати на збут не плануються.

У разі коли виробництво і транспортування теплової енергії здійснюється окремими ліцензіатами, виробнику теплової енергії компенсуються витрати, пов`язані з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах (з урахуванням понаднормативних втрат).

Відповідна компенсація здійснюється згідно з договором між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії, за рахунок тарифу на транспортування теплової енергії.

Укладення договору на відшкодування витрат теплової енергії, що втрачається в мережах відповідача під час транспортування, сторони дійшли згоди, зокрема щодо порядку розрахунку обсягів витрат теплової енергії, порядку підтвердження вказаних витрат, тарифів, за якими проводиться розрахунок відшкодування втрат, порядок оплати вказаних витрат та інші.

Враховуючи положення п.40 Порядку № 869, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України наявні підстави вважати, що в силу вимог закону є обов`язковою компенсація витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах на підставі договору між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії, а отже укладання вказаного договору теж є обов`язковим.

Разом з тим, чинними нормативно-правовими актами не затверджено ні типової, ні примірної форми такого договору, а отже законодавець покладаючи на сторони обов`язок укладення вказаного договору, залишив визначення умов договору на розсуд сторін, на підставі їх вільного волевиявлення.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, суд погоджується з Позивачем та не приймає позицію Відповідача.

Так, щодо заперечень Відповідача щодо укладення договору без дотримання принципів та засад, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", суд бере до уваги, що згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд, не вбачає ознак нікчемності правочину. Відповідач не враховує норми чинного законодавства щодо спеціального регулювання діяльності Відповідача, пов`язаної з тепловою енергією. Фактично, Відповідач посилається на свої ж начебто неправомірні дії. Така поведінка не відповідає основоположним принципам цивільного права та звичаям ділового обороту. Відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним. Згідно із Законом України "Про публічні закупівлі" саме на Відповідача, як замовника закупівлі, покладений обов`язок ініціювання процедури закупівлі. Тому саме Відповідач має нести ризик невиконання ним Закону України "Про публічні закупівлі".

Позовна заява обґрунтована, зокрема, правовідносинами, що виникли на підставі Договору №213БО/2021/00.08.0140 від 16.10.2020, укладеного сторонами з питання саме компенсації втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів за тарифом на виробництво теплової енергії встановлений національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі - НКРЕКП), згідно з п.3.2. укладеного Договору. Тобто предметом договору є відшкодування Виробнику нормативних та понаднормативних втрат теплової енергії Транспортуючим підприємством при її транспортуванні для установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, оскільки втрати теплової енергії, це обсяг теплової енергії, що втрачається при її транспортуванні тепловими мережами внаслідок витоку та охолодження теплоносія у тепловій мережі.

На виконання Договору сторони щомісячно складали та передавали один одному належним чином оформлені та підписані відповідні Акти, передбачені умовами зазначеного Договору та Технічної угоди №209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020, яка є невід`ємною частиною укладених сторонами договорів на транспортування теплової енергії для всіх груп споживачів теплової енергії та договорів на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб всіх груп споживачів теплової енергії (п.1.2. Технічної угоди), яка передбачає технічні умови передачі і здійснення обліку переданої теплової енергії Теплогенеруючою організацією Транспортуючому підприємству при її транспортуванні для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, та є невід`ємною частиною Договору №213БО/2021/00.08.0140, а також Договору №198БО.

Підписані сторонами акти визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, акти переданої теплової енергії Споживачу, акти визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р., є підставою для проведення розрахунків за укладеним Договором на транспортування теплової енергії для всіх груп споживачів теплової енергії та Договорів на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб всіх груп споживачів теплової енергії, та свідчить про відсутність претензій з боку сторін одна одній (п.2.19, 2.20. Технічної угоди).

Свої зобов`язання за Договором №198БО Позивач виконав у повному обсязі та у встановлені строки, сплативши Відповідачеві 10 848 632,60 грн. за транспортування теплової енергії для потреб установ, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, у кількості 19 668,2495 Гкал, що підтверджується випискою банку за період з 01.10.2020 по 30.05.2021.

Відповідно до п. 2.7.-2.10. Договору обсяг транспортованої теплової енергії сумарно визначається за показами приладів обліку абонентської групи або (у разі їх відсутності, поломки, тощо) розрахунковим способом.

Втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства визначаються як різниця між обсягом переданої теплової енергії, зафіксованої вузлом обліку на межі балансового розмежування Виробника та Транспортуючого підприємства, та обсягом транспортованої теплової енергії, що був реалізованої споживачам та відображених в "Акті визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів" (Додаток 6 до вище зазначеної Технічної угоди). Втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства сплачуються Транспортуючим підприємством Виробнику згідно до встановленого тарифу.

Розподіл понаднормативних теплових втрат по групі споживачів "установи, які фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів" визначається пропорційно реалізації теплової енергії даної групи споживачів, що відображено в "Акті визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів" (Додаток 6 до Технічної угоди), на підставі якого і здійснюється розрахунок за втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства.

Акти складались відповідальними особами сторін, затверджувались підписами керівників скріпленими відбитком печаток підприємств, як юридичної особи, яка використовується відповідно до її установчих документів. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, мас нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах.

Так, спірні Акти визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів підписувались представниками Відповідача та затверджувалися директором підприємства Відповідача Бунічем О.Ф., підпис якого на кожному акті скріплений відбитком печатки підприємства. Отже, кожен акт містить підписи відповідальних осіб Відповідача, скріплені печаткою підприємства.

Також матеріали справи не містять переконливих відомостей чи доказів, що Акти від імені директора підприємства Відповідача Буніча О.Ф. підписані невстановленою особою, або про те, що печатка підприємства вкрадена чи до печатки відбувся несанкціонований доступ та використання, про що були відповідні заяви в правоохоронні органи. За таких обставин, суд не приймає заперечення Відповідача, про підписання акту приймання-передачі теплової енергії №2 від 31.10.202р. не керівником підприємства Відповідача, оскільки передача теплової енергії та визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні підтверджується вищенаведеними актами: переданої теплової енергії Споживачу; визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди № 209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р.; визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів. Тому, якщо акт приймання-передачі теплової енергії №2 від 31.10.202р. підписаний не керівником підприємства Відповідача, це не може спростувати дані засвідчені іншими актами (доказами), підписаними уповноваженими особами, у тому числі і за жовтень 202о року.

Підписання Сторонами вищевказаних Актів свідчить про відсутність претензій з боку Сторін одна одній (п. 2.19. Технічної угоди).

Відтак, нарахування за Договором №198БО здійснювалось Відповідачем саме на підставі тих самих Актів, які є підставою для нарахування й за Договором №213БО/2021/00.08.0140, тому твердження Відповідача про те, що сторони не підписували вказані вище акти, у зв`язку з чим відсутні підстави для проведення розрахунків, не відповідають дійсності.

Відповідна компенсація здійснюється згідно з договором між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії, за рахунок тарифу на транспортування теплової енергії.

Свої зобов`язання за Договором Відповідач не виконав (доказів зворотного не надав), крім того, наявність боргу Відповідача перед Позивачем за Договором додатково підтверджується вищенаведеними Актами звіряння розрахунків, підписаними сторонами без зауважень.

Беручи до уваги надані Позивачем докази (Договори, Технічну угоду, акти переданої теплової енергії Споживачу, акти визначення загальної кількості теплової енергії, яка передана Відповідачеві для її транспортування згідно Технічної угоди №209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020р., акти визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, рахунки на оплату, акти звіряння розрахунків), суд вважає суму основного боргу обґрунтованою, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки 3 % річних та пені проведено правильно.

За перерахунком суду, індекс інфляції за період грудень 2020 року по вересень 2023 рік становить 9 659 637,48 грн.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним актом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 24 154 524,82 грн. основного боргу, 20 471 969,26 грн. пені, 1 840 625,00 грн. 3 % річних, 9 659 637,48 грн. індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" (51914, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Тритузна, буд. 168, код 43158553) на користь Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" (51925, м. Камянське, вул. Заводська, 2, код 00130820) 24 154 524,82 грн. основного боргу, 20 471 969,26 грн. пені, 1 840 625,00 грн. 3 % річних, 9 659 637,48 грн. індексу інфляції, 841 901,35 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Повне судове рішення складене 25.03.2024.

Суддя С.Г. Юзіков