ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2024 Справа № 914/3769/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання справу

за позовом: Державної екологічної інспекції у Львівській області,

до відповідача: Комунального підприємства «Пустомитиводоканал»,

про відшкодування збитків завданих державі, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства,

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції у Львівській області до Комунального підприємства «Пустомитиводоканал» відшкодування збитків завданих державі, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Ухвалою від 01.01.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження без виклику представників сторін.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обґрунтовує позовні порушенням відповідачем законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів. Загальна сума збитків становить120 353,23 грн.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, позовних вимог не спростував, контррозрахунку збитків не надав, явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про розгляд справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Інспекційною перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «Пустомитиводоканал» (акт №589/04/780 від 09.08.2021) встановлено порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, а саме самовільне використання КП «Пустомитиводоканал» водних ресурсів при відсутності дозвільного документа - спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), із свердловин №1, №37/5, що розміщені на території смт. Щирець (вул. Сагайдачного, вул. С. Бандери) та використовуються для забезпечення питних і санітарно гігієнічних потреб, виробничих потреб населення та підприємств смт. Щирець (Щирецька селищна територіальна громада).

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 (із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1370 від 28.12.2011), підземні води віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення.

Згідно наданої довідки КП «Пустомитиводоканал» від 09.08.2021 №118, в період відсутності спеціального дозволу на користування надрами з 14.12.2020 по 09.08.2021, підприємством самовільно було піднято та використано із свердловин №1, №37/5 в АДРЕСА_1 ) - 11 658,4 м3 підземних вод.

Використання довідки підприємства для визначення фактичного обсягу видобутої та використаної води, передбачено вимогами п. 9.2 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №389 від 20.07.2009, зареєстрованим в Мінюсті України за №767/16783 від 14.08.2009, (зі змінами, внесеними згідно наказу Мінекології та природних ресурсів від 30.06.2011 №220 та №367 від 13.10.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2015 за № 1369/27814 та зі змінами, внесеними згідно наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 16.02.2021 №119, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2021 за № 678/36300).

Відповідно до вимог Методики проведено розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільного документа - спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) КП «Пустомитиводоканал» із свердловин №1, АДРЕСА_2 ), розташованих на території Щирецької селищної територіальної громади.

Згідно пункту 9.1 розділу IX Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №389 від 20.07.2009, зареєстрованим в Мінюсті України за №767/16783 від 14.08.2009, (зі змінами, внесеними згідно наказу Мінекології та природних ресурсів від 30.06.2011 №220 та №367 від 13.10.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2015 за №1369/27814 та зі змінами, внесеними згідно наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 16.02.2021 №119, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2021 за №678/36300), розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів - спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), проводиться за формулою (23): З сам. = 5 х W х Тар, де, W - об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), м3; Тар - розмір, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої ст. 255 Податкового кодексу України (в редакції від 01.08.2021) на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних вод - грн/100 м3).

Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ (з наступними змінами та доповненнями) Розділ IX - Рентна плата (стаття 255.5.2.). Ставка рентної плати за спеціальне використання підземних вод для Львівської області встановлена 84,39 грн за 100 м3 (відповідно за 1 м3 - 0,8439 грн.).

Згідно податкового кодексу (стаття 255.7) житлово комунальні підприємства застосовують до ставок рентної плати коефіцієнт 0,3.

Згідно затвердженої формули розрахунку З сам. = 5 х 11 658,4 м3 х 0,8439 грн/м3 х 0,3 = 14 757,79 грн.

Інспекційною перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «Пустомитиводоканал» (акт №665/04/928 від 15.09.2021), проведеною у період з 09.09.2021 до 15.09.2021, встановлено, що КП «Пустомитиводоканал» самовільно використовував водні ресурси при відсутності дозвільного документа - спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), із свердловин №1, №37/5, що розміщені на території АДРЕСА_1 ).

Згідно наданої довідки КП «Пустомитиводоканал» від 15.09.2021 №147 в період відсутності спеціального дозволу на користування надрами з 10.08.2021 по 13.09.2021, підприємством самовільно піднято та використано із свердловин №1, №37/5 в АДРЕСА_1 ) 1 446,9 м3 підземних вод.

Згідно затвердженої формули розрахунку З сам. = 5 х 1446,9 м3 х 0,8439 грн/м3 х 0,3 = 1 831,56 грн.

Інспекційною перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «Пустомитиводоканал» (акт №877/04/1162 від 19.11.2021), проведеною у період з 08.11.2021 до 19.11.2021, встановлено, що КП «Пустомитиводоканал» самовільно використовував водні ресурси при відсутності дозвільного документа - спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), із свердловин №1, №37/5, що розміщені на території АДРЕСА_1 ).

Згідно наданої довідки КП «Пустомитиводоканал» від 08.11.2021 № 185 в період відсутності спеціального дозволу на користування надрами з 14.09.2021 по 08.11.2021, підприємством самовільно піднято та використано із свердловини №1 та свердловини №37/5 в АДРЕСА_1 ) 3 122,7 м3 підземних вод.

Згідно затвердженої формули розрахунку З сам. = 5 х 3122,7 м3 х 0,8439 грн/м3 х 0,3 = 3 952,87 грн.

Інспекційною перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «Пустомитиводоканал» (акт №877/04/1162 від 19.11.2021) встановлено порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів: самовільне використання водних ресурсів при відсутності дозвільного документа спеціального дозволу на користування надрами (підземні води). Свердловини №1, №2, розміщені між селами Семенівка та Хоросно (водозабір «Хоросно») використовуються для забезпечення питних і санітарно-гігієнічних потреб, виробничих потреб населення та підприємств м. Пустомити (Пустомитівська міська територіальна громада).

У ході перевірки КП «Пустомитиводоканал» надано Спеціальний дозвіл на користування надрами №4536, дата видачі 22.05.2014 (підстава надання: наказ від 21.02.2014 №56, виданий Державною службою геології та надр України). Строк дії спеціального дозволу на користування надрами 5 (п`ять) років. Відомості про погодження надання спеціального дозволу на користування надрами: Львівська обласна рада - рішення від 09.03.2011 №66; Мінприроди України від 06.11.2013 №15984/06/10-13; Держгірпромнагляд від 30.06.2009 №01/02 07.12/4188. На момент перевірки вказаний дозвіл втратив чинність.

Забір підземних вод із свердловин №1, №2 які розміщені між селами Семенівка та Хоросно (водозабір «Хоросно»), КП «Пустомитиводоканал» здійснювався самовільно, при відсутності спеціального дозволу на користування надрами.

Згідно наданої довідки КП «Пустомитиводоканал» від 08.11.2021 № 186 в період відсутності спеціального дозволу на користування надрами з 14.09.2021 по 08.11.2021, підприємством самовільно було піднято та використано із свердловин №1, №2 водозабір «Хоросно» 68 609,1 м3 підземних вод. згідно затвердженої формули розрахунку З сам. = 5 х 68609,1 м3 х 0,8439 грн/м3 х 0,3 = 86 848,83 грн.

Інспекційною перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «Пустомитиводоканал» (акт №877/04/1162 від 19.11.2021) встановлено порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів: самовільне використання водних ресурсів при відсутності дозвільного документа - спеціального дозволу на користування надрами (підземні води). Свердловина №1737 та свердловина №2, що розміщені на території с. Містки Львівського району Львівської області використовуються для забезпечення питних і санітарно-гігієнічних потреб, виробничих потреб населення та суб`єктів господарювання с. Містки (Пустомитівська міська територіальна громада).

Згідно наданої довідки КП «Пустомитиводоканал» від 08.11.2021 №184, в період відсутності спеціального дозволу на користування надрами з моменту експлуатації по 08.11.2021, підприємством самовільно піднято та використано із свердловини АДРЕСА_3 10 239,9 м3 підземних вод.

Згідно затвердженої формули розрахунку З сам. = 5 х 10239,9 м3 х 0,8439 грн/м3 х 0,3 = 12 962,18 грн.

Загальний розмір збитків заподіяних державі КП «Пустомитиводоканал» на території Щирецької селищної територіальної громади, внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, за вищевказаний період становить 20 542,22 грн.

Загальний розмір збитків заподіяних державі КП «Пустомитиводоканал» на території Пустомитівської міської територіальної громади, внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, за вищевказаний період становить 99 811,01 грн.

Заявлена до стягнення сума становить 120 353,23 грн.

ОЦІНКА СУДУ

Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ) знаходяться під державною охороною.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов`язані берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства, здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів, не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів.

Вимогами ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Водночас, відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способом захисту цивільних прав та інтересів серед іншого є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відновлення становища, яке існувало в натурі, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно пунктів 5, 6 Рекомендацій Президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди», підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені ст. ст. 1166 та 1187 ЦК України, застосовують і при вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Також відповідно до п. 1.3 роз`яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/744 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища», розглядаючи справи про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства, господарські суди повинні обов`язково враховувати наявність таких умов відповідальності як безпосередній причинний зв`язок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою та вину відповідача. Крім того, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як вбачається, у діях Відповідача наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виражається у бездозвільному користуванні водними ресурсами; безпосередній причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства.

При цьому вина відповідача полягає у бездозвільному забору природних ресурсів, що підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 3 ст.16 Кодексу України про надра подання документів на отримання, продовження спеціальних дозволів на користування надрами, їх переоформлення, внесення до них змін (у тому числі до програми робіт) здійснюються заявником у паперовій або електронній формі через спеціальний електронний кабінет, який формує та веде центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, на його офіційному веб-сайті у мережі Інтернет.

Переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку (ч.12 ст.16 Кодексу України про надра).

Згідно ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Приписами ст. 21 Кодексу України про надра встановлено, що надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу, надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно ч. 1 ст. 23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з гарантій дотримання вказаними органами таких вимог є впровадження ним таких процедур та правил, які надавали б зацікавленій особі можливість перебачити наслідки своїх дій та мінімізували ризик помилок при застосуванні таких процедур.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на принцип "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України", "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Москаль проти Польщі" тощо).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення ЄСПЛ у справах "Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення ЄСПЛ у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ у справі "Лелас проти Хорватії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2021 у справі №902/384/20.

Відповідно до преамбули Закону України Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (тут і надалі у чинній станом на час виникнення спірних правовідносин редакції) цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.

Відповідно до абзацу 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" принцип мовчазної згоди -принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 2 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на дозвільні органи, адміністраторів, уповноважений орган та суб`єктів господарювання, які мають намір провадити або провадять господарську діяльність; дія цього Закону не поширюється на відносини у сфері ліцензування господарської діяльності (крім відносин щодо видачі документів дозвільного характеру, необхідних для отримання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності), охорони державного кордону, державної митної справи, державного експортного контролю, державного регулювання ринків фінансових послуг, охорони державної таємниці (провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею), захисту економічної конкуренції, на відносини щодо сертифікації оператора системи передачі відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", а також на дозвільну систему, що поширюється на операції зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими матеріалами і речовинами, сильнодіючими отруйними речовинами, дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії, дозвільну діяльність у сфері цивільної авіації, у сфері телебачення і радіомовлення.

Приписами ч. 1 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» встановлено, що порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 5 вказаної статті підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей: негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру; у разі усунення суб`єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб`єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом; при повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

Згідно ч. 6 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Пунктом 133 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, який є додатком до Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» встановлено, що спеціальні дозволи на користування надрами у межах конкретних ділянок є документами дозвільного характеру.

Відповідно до п. 1 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 (надалі - Порядок, тут і надалі у чинній станом на час виникнення спірних правовідносин редакції) цей Порядок регулює питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін.

Згідно п. 14 Порядку для продовження строку дії дозволу на видобування корисних копалин, геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно - промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), будівництво та експлуатацію підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод, надрокористувач подає органу з питань надання дозволу заяву на видобування корисних копалин, геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), будівництво та експлуатацію підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод, не пізніше ніж за шість місяців, на геологічне вивчення надр та геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку, - за три місяці до закінчення строку його дії. У заяві зазначається причина продовження строку дії дозволу. Надрокористувач, що не подав заяву в установлений строк, втрачає право на продовження строку дії дозволу; для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає ті ж документи, що і для отримання дозволу без проведення аукціону, та їх копію в електронній формі; рішення про продовження строку дії дозволу приймається органом з питань надання дозволу протягом 45 днів після надходження документів у повному обсязі з урахуванням географічних координат ділянки надр, зазначених у заяві про отримання дозволу, та документів, зазначених у додатку 1, та розміщується на офіційному веб - сайті органу з питань надання дозволу протягом п`яти робочих днів з дати прийняття рішення про продовження строку дії дозволу.

Надрокористувачеві відмовляється у продовженні строку дії дозволу у разі невиконання ним умов користування надрами, передбачених дозволом або відповідною угодою; прийняття органом місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами рішення про обмеження користування надрами відповідно до законодавства; подання заявником документів не в повному обсязі; виявлення у поданих документах недостовірних даних; невідповідності документів, поданих заявником, вимогам пункту 14 цього Порядку; наявності інформації від правоохоронних органів та суб`єктів фінансового моніторингу, що заявник здійснює фінансування тероризму в Україні; наявності зауважень Мінприроди щодо продовження строку дії дозволу відповідно до природоохоронного законодавства, передбачених пунктом 25 цього Порядку (п. 15 Порядку).

Відповідно до п. 25 Порядку про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, анулювання дозволу та внесення змін до нього орган з питань надання дозволу видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.

Згідно до п.9 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2015 №1174, Держгеонадра у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України і наказів Міндовкілля (Мінприроди) видає накази організаційно розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2021 у справі №902/384/20 зазначено, що системний аналіз наведених норм та положень Порядку свідчить, що отримання дозволу на спеціальне водокористування за своєю суттю є процедурою, яка не носить безумовний характер, адже охоплює собою право дозвільного органу, за наявності на те відповідних підстав, як на видачу дозволу так і відмову у видачі такого дозволу.

Відповідно до постанови Верховнго Суду від від 02.02.2022 у справі №909/671/20 відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

З метою досудового врегулювання спору, Позивач скерував Відповідачу претензію №177 від 23.10.2021 вих. №13-5969 на суму 14 757,79 грн, претензію №179 від 23.10.2021 вих. №13-5968 на суму 1 831,56 грн, претензію №225 від 08.12.2021 вих. № 13-6926 на суму 3 952,87 грн, претензію №226 від 08.12.2021 вих. № 13-6927 на суму 86 848,83 грн, претензію №227 від 08.12.2021 вих. №13-6928 на суму 12 962,18 грн.

Загальна сума збитків за вказаними претензіями становить 120 353,23 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність належними доказами, дослідженими судом, позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства «Пустомитиводоконал» збитків внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача в розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись статтями 4, 13, 41, 45, 53, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «ПУСТОМИТИВОДОКАНАЛ» Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області (КП «ПУСТОМИТИВОДОКАНАЛ») (81100, Львівська обл, Львівський р-н, м. Пустомити, вул. Івана Кандиби, 5) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції в Львівській області, збитки у сумі 120 353,23 грн, з яких 20542,22 грн стягнути на спеціальний рахунок Щиренької селищної ТГ (ГУК Львів/Щирецька тг/24062100, , р/р UА0013833, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікаці: 24062100/Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) та 99 811,01 грн стягнути на спеціальний рахунок Пустомитівської міської ТГ (ГУК Львів / Пустомитівська тг/24062100, , р/р UА0013893, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації 24062100/Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності).

3. Стягнути з Комунального підприємства «ПУСТОМИТИВОДОКАНАЛ» Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області (КП «ПУСТОМИТИВОДОКАНАЛ») (81100, Львівська обл, Львівський р-н, м. Пустомити, вул. Івана Кандиби, 5) на користь Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 98, ) 2 684,00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Горецька З.В.