РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2024Справа № 910/19034/23

За позовом Приватного підприємства "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ"

про стягнення 3 509 250,00 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Патрікеєва Т.В.

Представники:

від позивача - Руденко О. А.

від відповідача - не з?явився

від третьої особи - Юрченко П.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ" (далі - позивач, ПП "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА" (далі - відповідач, ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА") про стягнення суми гарантійного внеску у розмірі 3 509 250,00 грн.

Позовна заява сформована в системі "Електронний суд" 13.12.2023 та зареєстрована у КП "Діловодство спеціалізованого суду" 14.12.2023.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.05.2022 року відбувся біржовий аукціон в електронній торговій системі з продажу нафти та газового конденсату на внутрішньому ринку № 1УГВНГ-УЕБ (далі - аукціон), за результатом якого було сформовано аукціонне свідоцтво № 03-1УГВНГ-УЕБ-1-3 від 11.05.2022, визнано позивача переможцем аукціону. Для участі в аукціоні позивач сплатив гарантійний внесок на рахунок відповідача. У зв`язку із воєнним станом та бойовими діями на території України, постійними відключеннями електроживлення та ракетними обстрілами, позивач зміг підписати аукціонне свідоцтво лише 12.08.2022, а аукціонний комітет взагалі не здійснив підписання (затвердження) аукціонного свідоцтва. Враховуючи незатвердження аукціонного свідоцтва аукціонним комітетом, втрату чинності з 28.03.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 570, відповідно до якої діяв аукціонний комітет, у зв`язку з чим аукціонне свідоцтво не буде підписано та затверджено взагалі та, як наслідок, укладення договору фактично не можливо і не буде можливим у майбутньому, позивач звернувся до відповідача з проханням про повернення гарантійного внеску, натомість відповідач листом від 23.02.2023 № 23/02-238/1 відмовив позивачу у поверненні гарантійного внеску.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 позовну заяву ПП "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

Заява про усунення недоліків разом з доданими до неї документами сформована позивачем в системі "Електронний суд" та зареєстрована в базі даних "Діловодство спеціалізованого суду" 25.12.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2023 прийнято позовну заяву Приватного підприємства "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ" до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/19034/23, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (далі - третя особа, АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ"), призначено підготовче засідання у справі на 05.02.2024 о 11:00 год.

09.01.2024 третя особа звернулася до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволено.

15.01.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в КП "Діловодство спеціалізованого суду" відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

17.01.2024 третя особа через відділ діловодства суду надала письмові пояснення, відповідно до яких при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

02.02.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в КП "Діловодство спеціалізованого суду" клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У підготовче засідання, призначене на 05.02.2024, з?явився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи не з?явилися.

Суд долучив до матеріалів справи, подані учасниками справи заяви по суті справи та з процесуальних питань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 постановлено продовжити строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів, відкладено підготовче засідання у справі на 26.02.2024 о 15:20 год.

23.02.2024 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в КП "Діловодство спеціалізованого суду" відповідь відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач вважає необгрунтованими наведені відповідачем у відзиві підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи характер спірних правовідносин, позивач вважає, що для вирішення даного спору необхідним є застосування ст. 1212 ЦК України.

23.02.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" клопотання, зареєстроване в КП "Діловодство спеціалізованого суду" 26.02.2024, про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти позову заперечував з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

У підготовче засідання, призначене на 26.02.2024, з`явилися представники позивача та третьої особи. Представник відповідача не з?явився.

У підготовчому засіданні 26.02.2024 суд долучив до матеріалів справи подані учасниками справи через відділ діловодства суду заяви по суті спору та заяви з процесуальних питань.

У підготовчому засіданні 26.02.2024 суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.03.2024 о 12:00 год.

08.03.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" клопотання, зареєстроване в КП "Діловодство спеціалізованого суду" 11.03.2024, про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти позову заперечував з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

11.03.2024 через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшли пояснення на відповідь на відзив.

У судове засідання, призначене на 18.03.2024, з`явилися представники позивача та третьої особи. Представник відповідача не з?явився.

У судовому засіданні 18.03.2024 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 18.03.2024 судом заслухано вступне слово позивача та третьої особи.

У судовому засіданні 18.03.2024 судом з`ясовано обставини справи та досліджено докази, після чого суд перейшов до судових дебатів.

У судових дебатах представники позивача та третьої особи виступили з промовою (заключним словом).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 18.03.2024 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими учасники справи обґрунтовували обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

11.05.2022 відбувся біржовий аукціон в електронній торговій системі з продажу нафти та газового конденсату на внутрішньому ринку № 1УГВНГ-УЕБ (далі - аукціон), за результатом проведення якого було укладено біржову угоду № 03-1УГВНГ-УЕБ-1-3 та сформовано аукціонне свідоцтво № 03-1УГВНГ-УЕБ-1-3 від 11.05.2022 (далі - аукціонне свідоцтво), визнано переможцем аукціону ПП "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ".

Продавцем на аукціоні виступило АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (далі - продавець, третя особа), покупцем - ПП "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ" (далі - покупець, позивач). Аукціон проведений стосовно поставки товару: "Газовий конденсат Конденсат газовий стабільний", в кількості 3 000 т, вартістю 180 000 000,00 грн (в тому числі ПДВ), постачання на умовах EXW, АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" (умови транспортування: залізницею), строк поставки товару з 12.05.2022 по 31.05.2022.

Аукціон проведений на товарній біржі - ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА" (далі - біржа, відповідач) відповідно до Регламенту організації та проведення біржових аукціонів в електронній торговій системі з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу на внутрішньому ринку на товарній біржі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа" () (далі - Регламент) та Порядку організації та проведення біржових аукціонів з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу (далі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 570 "Про організацію та проведення біржових аукціонів з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу".

Відповідно до п. 25 Порядку (тут і далі - в редакції, чинній на час проведення аукціону) для участі в аукціоні покупець подає біржі, на якій проводиться аукціон, аукціонну документацію: 1) заявку на участь в аукціоні; 2) завірену банком копію платіжного доручення, що підтверджує сплату гарантійного внеску; 3) документ, що посвідчує уповноважену особу покупця та його повноваження.

Гарантійний внесок перераховується на один з рахунків біржі, який зазначається в аукціонному бюлетені (зазначається не менш як два рахунки біржі, відкриті у різних банках) (п. 23 Порядку).

Для участі в аукціоні позивач 10.05.2022 сплатив гарантійний внесок у розмірі 6 175 728,40 грн на рахунок ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА" (відповідача), що підтверджується платіжною інструкцією № 1044 від 10.05.2022, у призначенні платежу якої зазначено: "Гарантійний внесок для участі в аукціоні № 1УГВНГ-УЕБ від 11.05.2022".

Під біржову угоду № 03-1УГВНГ-УЕБ-1-3 було використано гарантійний внесок у розмірі 3 509 250,00 грн. Іншу частину гарантійного внеску у розмірі 2 666 478,40 грн (6 175 728,40 грн - 3 509 250,00 грн = 2 666 478,40 грн) відповідач повернув позивачу, що підтверджується платіжною інструкцією № від 13.05.2022.

Згідно з п. 5 Порядку для організації та проведення аукціону утворюється аукціонний комітет з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу (далі - аукціонний комітет), який здійснює загальне керівництво та контроль за дотриманням умов проведення аукціонів. До складу аукціонного комітету включається п`ять представників Міністерства енергетики. Персональний склад аукціонного комітету затверджується наказом Міністерства енергетики.

Згідно з пп 9 п. 6 Порядку, аукціонний комітет затверджує аукціонні свідоцтва.

Відповідно до п. 46 Порядку після закінчення аукціону складається аукціонне свідоцтво у чотирьох примірниках, які підписуються уповноваженими особами покупця, продавця, біржі та аукціонного комітету. У разі проведення електронного аукціону на аукціонні свідоцтва накладаються електронні підписи уповноважених осіб покупця, продавця, біржі та аукціонного комітету.

Відповідно до п. 11.1 Регламенту учасники аукціону - сторони біржової угоди - можуть підписувати аукціонні свідоцтва електронним цифровим підписом протягом періоду торгів після закінчення часу очікування кращої пропозиції та протягом періоду підписання свідоцтв. Підписане учасниками аукціону аукціонне свідоцтво реєструється біржею не пізніше наступного за укладанням біржової угоди (підписанням електронним цифровим підписом аукціонного свідоцтва) дня та після затвердження аукціонним комітетом (підписується електронним цифровим підписом уповноваженої особи аукціонного комітету).

Отже, у разі проведення електронного аукціону на аукціонне свідоцтво накладаються електронні підписи уповноважених осіб покупця, продавця, біржі та аукціонного комітету.

Зі сторони продавця (АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ") аукціонне свідоцтво було підписано електронним підписом ОСОБА_1 11.05.2022 о 15:36:18, зі сторони покупця (ПП "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ") - електронним підписом ОСОБА_2 12.08.2022 о 15:35:50, іншими уповноваженими особами (біржі та аукціонного комітету) аукціонне свідоцтво не підписане.

Як зазначив позивач, враховуючи непідписання (незатвердження) аукціонного свідоцтва аукціонним комітетом, продавець відмовився від укладення договору.

Листом від 13.02.2023 № б/н позивач звернувся до відповідача із проханням повернути гарантійний внесок у розмірі 3 509 250,00 грн, сплачений позивачем за участь у біржовому аукціоні в електронній торговій системі з продажу нафти та газового конденсату на внутрішньому ринку № 1УГВНГ-УЕБ (далі - аукціон), за результатом проведення якого було сформовано аукціонне свідоцтво № 03-1УГВНГ-УЕБ-1-3 від 11.05.2022 (частина гарантійного внеску за незатверджене аукціонне свідоцтво № 03-1УГВНГ-УЕБ-1-3 від 11.05.2022).

В обгрунтування звернення до відповідача стосовно повернення суми гарантійного внеску, позивач зазначив, що укладення договору фактично не можливе і не буде можливим у майбутньому, оскільки аукціонний комітет не підписав (не затвердив) аукціонне свідоцтво. Таким чином, гарантійний внесок перестав виконувати свою забезпечувальну функцію (укладення договору та подальші розрахунки за ним), а позивач обмежений у законній можливості користуватись належними йому грошовими коштами (гарантійним внеском) у розмірі 3 509 250,00 грн.

Відповідач листом від 23.02.2023 № 23/02-238/1 відмовив позивачу у поверненні суми гарантійного внеску, з огляду на відсутність у біржі правових підстав для повернення гарантійного внеску. Враховуючи положення п. 47, абз. 3 п. 47 Порядку та п. 11.5 Регламенту, відповідач зазначив, що у біржі відсутня інформація щодо анулювання аукціонним комітетом результатів аукціону. Відповідач також зазначив, що підстави для повернення суми гарантійного внеску, визначені п. 49 Порядку та п. 12.1 Регламенту, є конкретно-визначеними та вичерпними та не підлягають розширювальному тлумаченню.

Постанова Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 570 "Про організацію та проведення біржових аукціонів з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу", якою був затверджений Порядок, втратила чинність з 28.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 № 260. Отже, перестала існувати правова підстава для функціонування аукціонного комітету.

Регламент організації та проведення біржових аукціонів в електронній торговій системі з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу на внутрішньому ринку на товарній біржі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа" () втратив чинність з 28.03.2023 відповідно до Протоколу від 24.03.2023 № 1389 Засідання Біржового комітету Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа".

За вищенаведених обставин, а саме: аукціонне свідоцтво не підписано та не затверджено аукціонним комітетом, постанова Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 570, відповідно до якої діяв аукціонний комітет, втратила чинність, аукціонний комітет не функціонує, у зв`язку з чим відсутня об`єктивна можливість здійснити належне оформлення аукціонного свідоцтва та укладення договору фактично не можливе, а відтак гарантійний внесок перестав виконувати свою забезпечувальну функцію, враховуючи при цьому відмову ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА" добровільно повернути позивачу суму гарантійного внеску, позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідача (ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА") суми гарантійного внеску у розмірі 3 509 250,00 грн. В обгрунтування свого порушеного права позивач зазначив, що оскільки гарантійний внесок перестав виконувати свою забезпечувальну функцію, позивач має законне право на володіння, користування та розпорядження належною йому сумою гарантійного внеску, однак, фактично позбавлений такої можливості.

Відповідач (ТОВ "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА") проти позову заперечував повністю з огляду на таке:

- біржа належним чином виконала свої зобов`язання щодо оформлення за результатами аукціону аукціонного свідоцтва;

- листом від 20.02.2023 № 23/02-238/1 біржа відмовила у задоволенні вимоги позивача від 13.02.2023 щодо повернення суми гарантійного внеску у розмірі 3 509 250,00 грн;

- у біржі не було правомірних підстав для повернення гарантійного внеску, оскільки зазначені у п. 49 Порядку та п. 12.1 Регламенту підстави для повернення суми гарантійного внеску є конкретно визначеними та вичерпними, а також не підлягають розширювальному тлумаченню, письмове звернення покупця про повернення суми гарантійного внеску до їх числа не належить;

- Регламент та Постанова втратили чинність, і відповідно, біржа не має правових підстав для повернення гарантійного внеску.

Позивач (ПП "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ") у відповіді на відзив на позовну заяву зазначив, що:

- станом на час розгляду спору відсутні положення закону, адміністративного акту, правочину або інші підстави, передбачені статтею 11 Цивільного кодексу України для подальшого збереження відповідачем гарантійного внеску;

- у відзиві відповідач не наводить жодної правової підстави для подальшого збереження у себе спірного гарантійного внеску, а посилається лише на відсутність підстав для його повернення у Регламенті (якій розроблено самим відповідачем і є фактично його внутрішнім документом, а не нормативно-правовим актом);

- отже, станом на час розгляду спору відпала правова підстава для збереження у відповідача гарантійного внеску, внесеного відповідачем, оскільки гарантійний внесок перестав виконувати свою забезпечувальну функцію внаслідок не підписання та не затвердження аукціонного свідоцтва аукціонним комітетом, втрати чинності Постанови КМУ від 16.10.2014 № 570, відповідно до якої діяв аукціонний комітет, у зв`язку із чим відповідач, в силу вимог ст. 1212 ЦК України, зобов`язаний повернути позивачу сплачений останнім гарантійний внесок. Таким чином, на думку позивача, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 Цивільного кодексу України. При цьому позивач зазначив, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Третя особа (АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ") згідно наданих пояснень щодо позову зазначила таке:

- п. 45 Порядку та п. 13.1 Регламенту визначено підстави, за яких слід вважати, що аукціон не відбувся;

- 11.05.2022 відбувся біржовий аукціон з продажу нафти та газового конденсату;

- відповідно до п. 46 Порядку третя особа (продавець) підписала аукціонне свідоцтво, наклавши відповідний електронний підпис;

- твердження позивача про те, що третя особа відмовилась від укладення договору, не відповідають дійсності;

- враховуючи, що аукціонне свідоцтво не було підписано з боку біржі (відповідача), у третьої особи не було законних підстав для підписання договору купівлі-продажу з позивачем;

- втрата чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 570 та не підписання аукціонного свідоцтва з боку біржі та аукціонного комітету виключає можливість його підписання в подальшому;

- крім того, умовами аукціону було передбачено строк постачання третьою особою газового конденсату позивачу з 12.05.2022 по 31.05.2022, тобто постачання товару на умовах аукціону наразі неможливо;

- третя особа вважає, що оскільки гарантійний внесок позивача здійснений ним на підставі договору про організацію та проведення біржових аукціонів в електронній торговій системі, укладеного з відповідачем, то це виключає можливість застосування до спірних правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача суми гарантійного внеску у розмірі 3 509 250,00 грн.

Обставини сплати позивачем на рахунок відповідача гарантійного внеску у загальній сумі 6 175 728,40 грн для участі в аукціоні 11.05.2022 та повернення відповідачем позивачу частини гарантійного внеску у розмірі 2 666 478,40 грн підтверджуються матеріалами справи та не заперечувались сторонами. Отже, залишок неповернутого відповідачем гарантійного внеску становить 3 509 250,00 грн (6 175 728,40 грн - 2 666 478,40 грн = 3 509 250,00 грн).

Доведенню у даній справі підлягає наявність або відсутність підстав для повернення відповідачем позивачу суми гарантійного внеску у розмірі 3 509 250,00 грн, сплаченого позивачем для участі в аукціоні 10.05.2022.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти (ч. 2). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч. 4).

Правовідносини сторін щодо організації та проведення аукціону 11.05.2022 регулювались Порядком та Регламентом.

Згідно з пунктом 13 Порядку, біржа, на якій проводиться аукціон:

1) розробляє регламент організації та проведення аукціону і подає його на затвердження аукціонному комітетові;

2) приймає та реєструє заявки на участь в аукціоні і подає їх перелік аукціонному комітетові;

3) складає та оприлюднює в засобах масової інформації, а також розміщує на власному веб-сайті до кожної аукціонної сесії аукціонний бюлетень, який містить інформацію про подані продавцями заявки на проведення аукціону;

4) готує та розміщує на власному веб-сайті повідомлення про місце, дату та час проведення аукціону, а також відомості про обсяги запропонованих до продажу нафти сирої, газового конденсату і скрапленого газу;

5) реєструє продавців та покупців у день проведення аукціону і видає покупцям аукціонні картки з номером. У разі проведення електронного аукціону біржа реєструє продавців і покупців та присвоює кожному з них номер учасника в системі;

6) оформляє документи за результатами аукціонів та аукціонні свідоцтва для подання їх на затвердження аукціонному комітетові;

7) реєструє укладені на аукціоні договори.

Відповідно до п. 46 Порядку після закінчення аукціону складається аукціонне свідоцтво у чотирьох примірниках, які підписуються уповноваженими особами покупця, продавця, біржі та аукціонного комітету. У разі проведення електронного аукціону на аукціонні свідоцтва накладаються електронні підписи уповноважених осіб покупця, продавця, біржі та аукціонного комітету.

Відповідно до п. 47 Порядку на підставі аукціонного свідоцтва покупець - переможець аукціону і продавець протягом трьох днів зобов`язані підписати договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого продавець зобов`язаний поставити нафту сиру, газовий конденсат і скраплений газ відповідно до визначеного базису поставки та якісної характеристики, а покупець - прийняти та оплатити їх.

Судом встановлено, що аукціонне свідоцтво підписано лише електронним цифровим підписом уповноважених осіб покупця та продавця. Біржею та аукціонним комітетом аукціонне свідоцтво не підписано.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу між покупцем та продавцем не укладено, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Згідно з абз. 3 п. 47 Порядку та п. 13.1 Регламенту, якщо продавець чи покупець відмовляються від підписання аукціонного свідоцтва або договору купівлі-продажу у визначений строк (п. 11.3 Регламенту), результати аукціону щодо відповідних лотів за рішенням аукціонного комітету анулюються.

В матеріалах справи відсутні докази щодо анулювання аукціонним комітетом результатів аукціону.

Відповідно до п. 49 Порядку, сума гарантійного внеску повертається покупцям протягом двох робочих днів після виникнення підстави для її повернення, а саме:

1) відхилення аукціонним комітетом заявки на участь в аукціоні;

2) відкликання покупцем заявки на участь в аукціоні до закінчення строку її подання;

3) повернення заявки на участь в аукціоні, що надійшла з порушенням строку її подання;

4) визнання переможцем аукціону іншого покупця;

5) визнання аукціону таким, що не відбувся;

Пунктом 12.1 Регламенту також встановлено, що сума гарантійного внеску, внесена покупцем для участі в аукціоні, повертається йому протягом 2 (двох) робочих днів після виникнення підстави для її повернення, а саме:

1) відхилення аукціонним комітетом заявки на участь в аукціоні;

2) відкликання покупцем заявки на участь в аукціоні до закінчення строку її подання;

3) визнання переможцем аукціону іншого покупця;

4) визнання аукціону таким, що не відбувся.

Згідно з п. 45 Порядку та п. 13.1 Регламенту, аукціон за відповідним лотом визнається таким, що не відбувся, у разі, коли:

1) заявки на участь в аукціоні подали менше ніж два покупці або аукціонний комітет схвалив менше ніж дві заявки на участь в аукціоні;

2) аукціонним комітетом відхилено всі заявки на участь в аукціоні;

3) на торгах лота були присутні представники менше ніж двох покупців.

Як встановлено судом, спірний аукціон відбувся 11.05.2022.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що з 28.03.2023 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 570 "Про організацію та проведення біржових аукціонів з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу", якою був затверджений Порядок, яким регулювались правовідносини сторін щодо організації та проведення аукціону 11.05.2022. Також, з 28.03.2023 втратив чинність Регламент.

Отже, оскільки аукціонне свідоцтво не було підписане біржею та аукціонним комітетом, укладення договору купівлі-продажу за результатами аукціону не відбулось та не буде можливим в майбутньому, постачання товару на умовах аукціону (з 12.05.2022 по 31.05.2022) наразі не є можливим, суд доходить висновку, що після втрати чинності Порядком та Регламентом, якими регулювались правовідносини сторін щодо організації та проведення аукціону 11.05.2022, відповідач зберігає майно позивача (грошові кошти у сумі 3 509 250,00 грн - неповернута частина гарантійного внеску) без достатньої правової підстави.

Суд відзначає, що вся сума гарантійного внеску підлягала перерахуванню третій особі (АТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ") в рахунок оплати за договором купівлі-продажу, який мав бути укладений за між третьою особою (продавцем) та позивачем (покупцем) за результатами аукціону.

У будь-якому випадку, у відповідача не виникало право на отримання гарантійного внеску. За організацію та проведення аукціону відповідач отримує комісійний збір, який справляється з покупців, які підписали аукціонне свідоцтво. Справляння біржею інших платежів з покупців не допускається.

Так, згідно з п. 51 Порядку, розрахунки між продавцем та покупцем проводяться з урахуванням суми гарантійного внеску, перерахованого покупцем на рахунок біржі.

Відповідно до п. 48 Порядку, для відшкодування біржі витрат, пов`язаних з організацією та проведенням аукціону, з покупців, які підписали аукціонне свідоцтво, справляється комісійний збір у розмірі, визначеному у договорі, що укладається між покупцем та біржею, але не може бути більше 0,1 відсотка загальної вартості придбаних обсягів нафти, газового конденсату, скрапленого газу. Справляння біржею інших платежів з продавців та покупців не допускається. Аналогічні приписи викладено у п. 12.9 Регламенту.

Статтею 1212 ЦК України (глава 83 ЦК України) врегульовано випадки набуття, збереження майна без достатніх правових підстав.

Згідно з приписів статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина 1). Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2).

Отже, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності наступних умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2022 у справі № 915/517/21 відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин та їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Судом враховано висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду щодо заявлених на підставі статті 1212 ЦК України позовних вимог та належності (ефективності) обраного позивачем способу захисту, викладені у постанові від 16.02.2024 у справі № 902/1331/22:

48. За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього. Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (пункти 45, 46), від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (пункт 54)).

49. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

50. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Однак якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ГПК України).

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.92.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Це означає, що захист має бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

51. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У § 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Сполученого Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили би компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції залежить, зокрема, від характеру скарг заявника. Однак засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції, має бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

52. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома іншими способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні способи захисту не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Тож у кожному конкретному спорі суд насамперед повинен оцінювати застосовувані способи захисту порушених прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту та передбачені статтею статті 13 ЦК України обмеження щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав будь-якою особою.

53. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині 2 статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52)).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази у сукупності, суд доходить висновку, що станом на час розгляду даного спору відсутні правові підстави перебування у відповідача сплачених позивачем коштів гарантійного внеску у сумі 3 509 250,00 грн, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76, 77 ГПК України, а відтак відповідач зобов`язаний повернути позивачу сплачені останнім кошти гарантійного внеску у сумі 3 509 250,00 грн в силу приписів частини 1 статті 1212 ЦК України.

З огляду на наведене, судом відхиляються як безпідставні твердження відповідача про відсутність у нього правомірних підстав для повернення гарантійного внеску з посиланням на п. 49 Порядку та п. 12.1 Регламенту, які втратили чинність з 28.03.2023.

Твердження третьої особи про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми статті 1212 ЦК України, судом відхиляються як безпідставні

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага (ч. 1 ст. 177 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, оцінивши подані докази, подані докази в порядку ст. 86 ГПК України, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази на спростування позовних вимог, суд доходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача суми гарантійного внеску у розмірі 3 509 250,00 грн підлягають задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що позивач не очікує понести судові витрати у зв`язку з розглядом справи. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання, згідно якого позивач повідомив, що у випадку задоволення позовних вимог в повному обсязі, позивач не бажає ініціювати питання щодо розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом розглянуте та відхилене клопотання позивача щодо розподілу судових витрат, додане до позовної заяви, у зв`язку з чим сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 52 638,75 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА БІРЖА" (Україна, 01001, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 44; ідентифікаційний код 37027819) на користь Приватного підприємства "ЧЕРНІГІВНАФТОПРОДУКТ" (Україна, 07405, Київська область, Броварський р-н, місто Бровари, вулиця Київська, будинок 261-А, корпус 76, офіс 1; ідентифікаційний код 43940577) 3 509 250,00 грн (три мільйони п`ятсот дев`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.), 52 638,75 грн (п`ятдесят дві тисячі шістсот тридцять вісім гривень 75 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 27.03.2024.

Суддя Оксана ГУМЕГА