ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" березня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/497/24

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.

розглянувши в підготовчому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова (вул. Тобольська, 55А, м, Харків, 61072) в інтересах держави, в особі Харківської обласної (військової) адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код 23912956) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (майдан Свободи, 5, Держпром, 1-й під`їзд, 4-й поверх, м. Харків, 61022 )
до Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243)
про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників учасників справи:

прокурора - Клейн Л.В.

позивача - Бринчак М.П. (самопредставництво)

3-ї особи - Бринчак М.П. (самопредставництво)

відповідача - Горобинської Н.М. (самопредставництво)

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської обласної (військової) адміністрації (позивач) до Харківської міської ради (відповідач) про усунення перешкод власнику-державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації () у користуванні та розпорядженні землями історико-культурного призначення по провулку Класичному, 2 в м. Харкові шляхом:

1. Скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташованої по провул. Класичному, 2 в м. Харкові, з припиненням речових прав Харківської міської ради ().

2. Скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності за Харківською міською радою, , на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташованої по провул. Класичному, 2 в м. Харкові, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; запис про право власності 16702585 від 29.09.2016, внесений державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Перебоєвою Т.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31682500 від 03.10.2016) з припиненням речових прав Харківської міської ради, , та закриттям розділу 101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

3. Зобов`язання Харківської міської ради, , повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, , земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0011 загальною площею 0,0247 га, розташовану по провул. Класичному, 2 в м. Харкові.

Прокурор також просить стягнути з відповідача судовий збір на користь Харківської обласної прокуратури та залучити до участі у справі у якості 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації.

Позовні вимоги обгрунтовані зокрема тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:014:0011 загальною площею 0,0247 га по провулку Класичному, 2 в м. Харкові розташована в межах пам`ятки археології місцевого значення "Поселення Харків", внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури України від 28.11.2013 №1224, охоронний номер пам`ятки 8828-Ха, належить до державної власності в силу ч. 7 ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" за фактом розташування на ній пам`ятки археології місцевого значення "Поселення Харків", а тому не може перебувати у комунальній власності й вищевказана реєстрація речового права на спірну земельну ділянку за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради є незаконною.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/497/24. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11 березня 2024 року о 10:20. Залучено до участі у справі 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (майдан Свободи, 5, Держпром, 1-й під`їзд, 4-й поверх, м. Харків, 61022 ). Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено прокурору та позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено 3-й особі строк для подання: письмових пояснень щодо позову - 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання; письмових пояснень щодо відзиву на позов - 5 днів з дня отримання копії відзиву на позов.

04.03.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив (вх.№5970), в якому він просить відмовити в позові повністю.

Водночас, 04.03.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі (вх.№5966), в якій він просить суд зупинити провадження у справі № 922/497/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21 з подібними правовідносинами та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідачем зазначено зокрема, що позовну вимогу про повернення земельної ділянки прокурор просить розглядати як негаторний позов з посиланням на постанову Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 557/303/21, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Водночас, відповідачем повідомлено, що ухвалою Верховного Суду від 06.06.2023 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 927/1206/21 за позовом прокурора в інтересах держави в особі Департаменту Культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Івангородське" про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, визнання недійсними договорів оренди.

Підставою для передачі зазначеної справи № 927/1206/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду стала наявність на думку колегії суддів Касаційного господарського суду підстав для відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.10.2022 у справі № 557/303/21, від 17.05.2023 у справі № 748/1335/20, про те, що землі історико-культурного призначення, на яких розташовані пам`ятки археології, віднесені до категорії особливо цінних земель; повернення земельної ділянки історико-культурного призначення державі слід розглядати не як віндикаційний, а як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки. Однак, на думку колегії суддів Касаційного господарського суду, задоволення вимоги про витребування земель історико-культурного призначення, на яких розташовані пам`ятки археології, з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що правовідносини щодо обраного способу захисту прав позивача у справах № 922/497/24 та № 927/1206/21 є подібними, а результат розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21 необхідний для забезпечення єдності судової практики, зокрема, справи № 922/497/24.

04.03.2024 через підсистему "Електронний суд" від 3-ї особи на стороні позивача надійшли письмові пояснення щодо позову (вх.№5879), в яких вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

11.03.2024 через підсистему "Електронний суд" від прокурора надійшла відповідь на відзив (вх.№6596), в якій він просить позов прокурора задовольнити повністю.

11.03.2024 через підсистему "Електронний суд" від прокурора надійшло заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх.№6602), в якому він просить суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №922/497/24, посилаючись зокрема на те, що обраний спосіб захисту в даному випадку спрямований на поновлення порушених прав, оскільки при усунення порушення права власності держави на спірну ділянку відповідачем, підлягає поновленню порушене право власності держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації шляхом повернення спірної земельної ділянки.

Прокурор вважає, що ефективним способом судового захисту щодо повернення спірної земельної ділянки власнику є негаторний, а не віндикаційний позов. Аналогічний висновок, який стосується незаконної передачі у приватну власність земель історико-культурного значення, на яких розміщено пам`ятку археології, викладено у постанові Верховного Суду № 748/1335/20 (провадження № 61-11516св22) від 17.05.2023.

Прокурором також зазначено, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 зроблено висновок, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми в обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 04.12.2019 по справі № 917/1739/17 та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, а також у постановах Верховного Суду від 15.1061.2021 у справі № 904/5726/19 та від 16.11.2021 у справі № 910/8690/20.

Прокурором також зазначено, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 16.05.2018 у справі № 925/378/17, від 26.02.2020 у справі № 210/5659/18, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/ захисту в обраний позивачем спосіб.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи суд може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ГПК України).

З цього приводу Верховний Суд неодноразово зазначав, що у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Отже, на думку прокурора, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу "jura novit curia".

Аналогічну позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Прокурором також зазначено, що зміна судової практики у питанні визначення способу захисту у спорах про витребування (повернення) земельних ділянок історико-культурного призначення державної власності не може створювати перешкоди для доступу прокурора до суду з метою захисту інтересів держави, особливо, коли прокурором у повному обсязі підтверджено наявність такого порушення.

15.03.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь прокурора на відзив (вх.№7204), в якому він просить відмовити в позові повністю.

В судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 11.03.2024 про відкладення підготовчого засідання на 18.03.2024 об 11:00.

Розглянувши вказану заяву відповідача про зупинення провадження у справі № 922/497/24, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ухвалою Верховного Суду від 06.06.2023 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 927/1206/21 за позовом прокурора в інтересах держави в особі Департаменту Культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Івангородське" про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, визнання недійсними договорів оренди.

Так, передаючи справу № 927/1206/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 557/303/21, від 17.05.2023 у справі № 748/1335/20 про те, що ефективним способом захисту права держави на земельну ділянку історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології, є негаторний, а не віндикаційний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки.

Ухвалою Верховного Суду від 16.08.2023 вказану справу №927/1206/21 прийнято та призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Станом на цей час в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/) відсутнє судове рішення, прийняте Великою Палатою Верховного Суду за результатами розгляду справи №927/1206/21.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що спір у цій справі №922/497/24 виник у правовідносинах, які є подібними з правовідносинами у справі №927/1206/21, судове рішення у якій на даний час передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В силу норм ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 та пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі № 922/497/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21 з подібними правовідносинами.

За таких обставин, клопотання Харківської міської ради про зупинення провадження у справі № 922/497/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21 є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, пунктом 11 частини 1 статті 229, статтями 234, 235, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання Харківської міської ради про зупинення провадження у справі.

Провадження у справі № 922/497/24 зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21.

Ухвала набирає законної сили 18.03.2024 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-257 ГПК України.

Ухвалу складено (підписано) 21.03.2024.

Суддя І.О. Чистякова