РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2024Справа № 910/15781/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г, за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/15781/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Бетон»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агсолко Україна»

про розірвання договорів та стягнення грошових коштів

За участю представників:

від позивача Усіков С.В.

від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд Бетон" (далі - позивач, ТОВ «Гранд Бетон») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агсолко Україна" (далі - відповідач, ТОВ «Агсолко Україна») про стягнення 7 182 434,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами № 3070/350151 від 02.12.2021 (далі - Договір № 3070) та № 3071/350151 від 02.12.2021 (далі - Договір № 3071) в частині поставки у встановлений строк товару, за який, за твердженням позивача, ним сплачені грошові кошти як попередня оплата за товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 16.11.2023, а також встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій.

14.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засіданні.

16.11.2023 позивачем подано клопотання про долучення доказів.

Ухвалою суду від 16.11.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, поновлено позивачу строк для подання доказів та прийнято останні до розгляду, а також відкладено підготовче засідання на 04.12.2023.

23.11.2023 позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в якій сторона просить суд додати до прохальної частини позовної заяви вимоги щодо дострокового припинення дії Договорів № 3070 та № 3071.

04.12.2023 позивачем подано клопотання про долучення доказів.

Ухвалою суду від 04.12.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено вирішення заяви позивача про зміну предмету позову, а також відкладено підготовче засідання на 18.12.2023.

18.12.2023 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд доповнити позов вимогами про розірвання Договорів № 3070 та № 3071.

У підготовчому засіданні 18.12.2023 представник позивача повідомив про можливість вирішення даного спору мирним шляхом.

Ухвалою суду від 18.12.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено вирішення заяви позивача про зміну (уточнення) предмету позову, а також відкладено підготовче засідання на 15.01.2024.

21.12.2023 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання відповідачу заяви про уточнення позовних вимог.

У підготовче засідання 15.01.2024 представники учасників справи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суд від 15.01.2024 відкладено підготовче засідання на 05.02.2024, прийнято заяву позивача про зміну предмету позову з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а також запропоновано відповідачу надати відзив на позов з урахуванням прийнятої до розгляду заяви про зміну предмету позову.

Копія вказаної ухвали суду отримана відповідачем 25.01.2024, що підтверджується даними трекінгу щодо пересилання поштового відправлення № 238.

У підготовчому засіданні 05.02.2024 позивач просив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Також, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, відзиву на позов не подав. Клопотань про поновлення або продовження строку для вчинення процесуальних дій від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.02.2024.

У судове засідання 26.02.2024 представник відповідача не з`явися, про дату, час і місце проведення судового засідання ТОВ «Агсолко Україна» було повідомлено належним чином. Копія ухвали суду від 05.02.2024 отримана відповідачем 12.02.2024, що підтверджується даними трекінгу щодо пересилання поштового відправлення № 252.

У судовому засіданні 26.02.2024 суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 26.02.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, враховуючи заяву про зміну (уточнення) предмету позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.12.2021 ТОВ «Агсолко Україна» (продавець) і ТОВ «Гранд Бетон» (покупець) було укладено Договори № 3070 і № 3071, відповідно до яких, продавець зобов`язується поставити покупцю техніку, а саме Сідельний тягач, комерційна назва SITRAK С7Н, марка SINOTRUK, модель ZZ4186V361HE1B, у кількості 6 (шість) одиниць за Договором № 3070, та Сідельний тягач, комерційна назва SITRAK С7Н, марка SINOTRUK, модель ZZ4186V361HE1B, у кількості 6 (шість) одиниць за Договором № 3071 (далі - товар), а покупець зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених Договорами № 3070 і № 3071.

Пунктом 3.1 Договорів № 3070 і № 3071 продавець гарантує, що є власником товару.

Відповідно до пунктів 4.1 та 5.1.2 Договорів № 3070 і № 3071 продавець передає товар покупцеві протягом 120 (сто двадцять) календарних днів з дати зарахування на поточний рахунок продавця 5% загальної вартості договору від покупця та за умови оплати покупцем 25% від загальної вартості договору з моменту офіційного повідомлення від продавця про готовність товару до відвантаження на заводі виробнику.

Загальна вартість товару за Договорами № 3070 і № 3071 складала 11 707 214,85 грн.

За приписом статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладені сторонами Договори № 3070 і № 3071 за своєю правовою природою є договорами поставки товарів.

Відповідно до частини першої статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договорів № 3070 і № 3071 позивачем було перераховано відповідачу 5% від загальної вартості договору, а в подальшому 25%.

Так, за Договором № 3070 було перераховано грошові кошти у розмірі 585 253,72 грн 06.12.2021, а 09.02.2022 - 3 015 015 грн. У свою чергу, за Договором № 3071 було перераховано грошові кошти у розмірі 585 253,72 грн 06.12.2021, 17.02.2022 - 2 996 910 грн.

Всього було перераховано позивачем відповідачу 7 182 432,44 грн, що підтверджується такими платіжними інструкціями:

- від 06.12.2021 № 4771 на суму 585 253,72 грн;

- від 06.12.2021 № 4772 на суму 585 253,72 грн;

- від 09.02.2022 № 431 на суму 2 996 910 грн;

- від 17.02.2022 № 575 на суму 3 015 015 грн.

Разом з тим, з моменту укладання Договорів № 3070 і № 3071 та у визначений сторонами строк (пункт 4.1) відповідач товар позивачу не поставив.

02.10.2023 позивачем на юридичну адресу відповідача направлено вимогу про повернення передоплати.

Також 03.10.2023 позивачем направлено таку ж саму вимогу на адресу відповідача, яка була зазначена на його сайті, а саме: 08141, Київська область, Бучанський район, с. Святопетрівське, вул. Індустріальна, 31.

Позивачем подано докази, що підтверджують факт надсилання вимоги на адреси відповідача, а саме: копії описів вкладення, фіскальних чеків і накладних.

Втім, відповідач залишив вказані вимоги без відповіді та належного реагування, доказів протилежного суду не подано.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 182 434,44 грн попередньої оплати.

Однак, за розрахунком суду, за платіжними інструкціями, перерахованими вище, позивач перерахував відповідачу 7 182 432,44 грн.

Відповідно до частини другої статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, позовні вимоги про стягнення грошових коштів підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 182 432,44 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про розірвання Договорів № 3070 і № 3071.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Отже, право покупця на односторонню відмову від договору у випадку відмови продавця передати проданий товар встановлено прямою нормою цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки відповідач не виконав обов`язок щодо поставки товару та фактично відмовився його поставити, а позивач скористався правом на повернення попередньої оплати, є підстави для розірвання Договорів № 3070 і № 3071, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 90 474,57 грн покладаються на відповідача.

Також, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до частин першої та третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення витрат позивачем до матеріалів справи додані копії таких документів:

- договору про надання правничої допомоги від 06.10.2023, укладеного позивачем і адвокатським бюро «Адвокатське бюро Усікова Сергія», відповідно до пункту 4.2 якого розмір оплати за договором складає 10 000 грн;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН № 6206;

- ордеру від 06.10.2023 № 1265369.

Частиною п`ятою статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Слід зазначити, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи відповідач не надав.

Враховуючи предмет та підстави позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження, відсутність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 9 999,00 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір поставки № 3070/350151 від 02.12.2021 та договір поставки № 3071/350151 від 02.12.2021, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агсолко Україна» (01039, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, буд. 6Д, офіс 43, код 39681109) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Бетон» (08114, Київська обл., Бучанський р-н, с. Гореничі, вул. Соборна, 270, код 38559662).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агсолко Україна» (01039, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, буд. 6Д, офіс 43, код 39681109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Бетон» (08114, Київська обл., Бучанський р-н, с. Гореничі, вул. Соборна, 270, код 38559662) 7 182 432 (сім мільйонів сто вісімдесят дві тисячі чотириста тридцять дві) грн 44 коп. основного боргу, 90 474 (дев`яносто тисяч чотириста сімдесят чотири) грн 57 коп. судового збору та 9 999 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення складено 26.03.2024.

Суддя О.Г. Удалова