ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2024 р. Справа №926/3570/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Желік М.Б.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2022 (суддя О.В. Гончарук, повний текст складено 11.02.2022)

у справі № 926/3570/21

за позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз (надалі АТ Укртрансгаз), м. Київ

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз (надалі АТ Чернівцігаз), м. Чернівці

про стягнення 9 932 285,26 грн

за участю учасників справи:

від позивача: Онищук М.Б.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

АТ Укртрансгаз звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до АТ Чернівцігаз про стягнення заборгованості в розмірі 9 962 285,26 грн, з яких: 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності за період з травня 2019 року по грудень 2019 року, 864 979,34 грн пені, 3% річних в сумі 351 750,45 грн та 798 316,73 грн інфляційних втрат за неналежного виконанням відповідачем умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2022 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 104-109 том ІІ).

Відмовляючи у позові, суд встановивши, що між сторонами не було укладено додатків № 1, №2 до договору № від 17.12.2015, які є невід`ємною його частиною та які регулюють обсяг послуг, що надаються за цим договором, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи, та послуга фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій, дійшов висновку, що неукладення таких додатків до договору свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, а тому такий договір в силу вимог ч.8 ст.181 ГК України є неукладеним. В свою чергу відсутність погодженої потужності у договорі перешкоджає встановити обсяги перевищення, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності не підлягають задоволенню. Відповідно правові підстави для задоволення похідних вимог позивача про стягнення нарахованих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 864 979,34 грн пені, 351 750,45 грн 3% річних та 798 316,73 грн інфляційних втрат (а.с. 143-164 том ІІІ).

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та постановляючи нове - про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. З матеріалів справи суд встановив, що сторони вчиняли дії, спрямовані на виконання договору, зокрема відповідач надсилав повідомлення з довіреностями на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи на інформаційній платформі; у спірний період на виконання пункту 11.1 договору сторонами підписувалися акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності); було підписано акти приймання-передачі обсягів природного газу за травень-грудень 2019 року. Договір не ставив у залежність можливість отримання послуги підписанням додатків №1 чи №2. Не підписання сторонами додатків №1 та №2 договору не призвело до неузгодженості їх дій щодо виконання договору та не вплинуло на узгодження ними договірних умов, оскільки такі додатки не мають жодного відношення до визначення цих умов. Порушивши строки оплати наданих послуг за перевищення договірної потужності відповідач порушив умови п. 2.6, 8.4 договору. Матеріали справи не містять доказів про оплату відповідачем перевищеної замовленої (договірної) потужності за травень-грудень 2019 року на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 на загальну суму 7 947 238, 75 грн. Відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати за перевищення замовленої (договірної) потужності. З огляду встановлений факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати перевищеної замовленої (договірної) потужності, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 351 750,45 грн 3% річних та 798 316,73 грн інфляційних втрат за визначений позивачем період. Крім цього, враховуючи умови п. 13.5 договору № , суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 864 979,34 грн пені.

Постановою Верховного Суду від 03.10.2023 постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с 162-186 том IV).

Як зазначено в постанові Верховного суду від 03.10.2023 у даній справі підставою передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції стало неповне дослідження всіх зібраних у справі доказів та ненадання їм належної правової оцінки. Пославшись лише на їх належність та допустимість, суд апеляційної інстанції, не перевірив відповідності відображених у них даних та правильності розрахунку заявлених до стягнення сум.

Згідно з вказівками Верховного суду для правильного вирішення даного спору, виходячи з предмета позову в цій справі, слід встановити обставини щодо визначення вартості та порядку розрахунку спірної заборгованості, перевірити який тариф був застосований позивачем для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності та перевірити формулу та порядок здійснення відповідного розрахунку.

Відповідно до ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2023 справу № 926/3570/21 розподілено до розгляду судді доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Матущак О.І. та Желік О.І.

Ухвалою від 06.11.2023 призначено справу № 926/3570/21 до розгляду в судовому засіданні на 05.12.2023.

Подальший хід розгляду справи викладено в процесуальних ухвалах суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 справу № 926/3570/21 розподілено до розгляду судді доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Плотніцький Б.Д. та Желік О.І.

Представник АТ «Укртрансгаз» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю. На підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів справи письмові пояснення, які, зокрема, стосуються складових формули та розрахунку вартості перевищення замовленої потужності (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/910/24 від 05.02.2024). Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що неукладеність додатків №1, №2 до договору свідчить про неукладеність самого договору. Звертає увагу на те, що здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу за відсутності укладеного договору із оператором ГТС неможливе. На виконання положень спірного договору відповідач у попередні періоди отримував та оплачував послуги балансування, що вже встановлено судовими рішеннями у справах №926/2733/16 та №926/33/17. Отже, вчинення відповідачем дій спрямованих на виконання взятих на себе договірних зобов`язань, зокрема щодо оплати наданих послуг у порядку, встановленому умовами договору, виключає кваліфікацію договору як неукладеного та спростовує висновки суду.

Окрім того, суд, при розгляді даної справи не врахував, що потужність віртуальної точки до газорозпотільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог Кодексу ГТС на гарантованій основі.

Укладання додатку №1 до договору для сторін є необхідним лише у випадку надання гарантованої потужності на річний, квартальний або місячний період. Однак використання відповідачем гарантованої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку. Водночас, правом користування потужністю з обмеженнями, що передбачається за додатком №2, є правом одночасного користування потужністю точки входу та точки виходу на міждержавному з`єднанні. Однак, відповідач в силу свого виду господарської діяльності не відноситься до тих суб`єктів, які отримують доступ до потужності точок входу/виходу на міждержавному з`єднанні для транзиту Україною або для використання газового хабу Україні, а тому право користування потужністю з обмеженнями відповідачу в принципі надано бути не може, відповідно такий вид потужності не може бути замовлений відповідачем, у зв`язку з чим додаток №2 з ним не укладається.

Оскільки відповідач не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то згідно з п. 6 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності.

Представник АТ «Чернівцігаз» в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/2118/22 від 25.04.2022). На підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів справи письмові пояснення, в яких, зокрема, стверджує, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості за формулою, наведеною в договорі. В свою чергу, формула, яка передбачена в договорі у редакції додаткової угоди № 1 від 29.11.2027, не відповідає формулі розрахунку перевищення договірної потужності, яка підлягала застосуванню, починаючи з 01.05.2019 (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/1247/24 від 20.02.2024).

Окрім того, зазначає, що станом на 01.05.2019 між сторонами діяв договір, частина положень якого викладена у редакції додаткової угоди від 29.11.2017 № 1. Інших додаткових угод до договору між сторонами не укладалося. Отже, з 01.05.2019 по 31.12.2019 між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Чернівцігаз" були відсутні будь-які договірні відносини, які б врегульовували надання послуги договірної потужності у відповідності до діючого з 01.05.2019 порядку надання таких послуг. Також звертає увагу суду, що порядок визнання обсягу та вартості договірної потужності, а також перевищення договірної потужності цілком змінився з 01.05.2019 і формула, яка передбачена договором у редакції додаткової угоди від 29.11.2017 № 1, не відповідає формулі розрахунку перевищення договірної потужності, яка підлягала застосуванню з 01.05.2019.

Встановивши обставини справи, вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

17.12.2015 між АТ Укртрансгаз (оператор) та АТ Чернівцігаз (замовник) укладено договір транспортування природного газу №, за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (а.с. 6-11 том І).

Згідно з п. 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування) (п. 2.3 договору).

Згідно з п.2.4 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору).

У п.2.8 договору вказано, що додатки №№ 1, 2, 3 є невід`ємною частиною договору. Додаток №3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

У п.2.6 договору встановлено, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п.2.7 договору).

Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що оператор має право, зокрема стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до п.4.1, п.4.2 договору замовник зобов`язаний не перевищувати замовлені потужності, визначені в договорі, здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності. Замовник має право замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п. 5.4).

Згідно з п.6.1, п. 6.2 договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу.

Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його офіційному веб-сайті (п. 6.3 договору).

За змістом п. 7.1, 7.2 договору вартість послуг розраховується: - розподіл потужності за тарифами, які встановлюються Регулятором; - транспортування за тарифами, які встановлюються Регулятором; - балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua.

Згідно з п. 7.3 договору тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформляється додатком №1 до цього договору (п. 8.1 договору).

У п.8.4 договору вказано, що у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за відповідною формулою.

Пунктами 11.1, 11.2 договору визначено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг. Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

В силу положень п. 11.3 договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

29.11.2017 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, згідно з якою, зокрема пункти 8.2, 8.4 викладено в такій редакції (а.с. 14-15 том І):

8.2. У разі якщо замовник є прямим споживачем, величина договірної добової потужності замовника повинна бути не меншою за максимальне (пікове) добове використання природного газу за період з 01 вересня попереднього року до 01 вересня поточного року, але не більшою за величину добової максимальної витрати (об`єму) газу комерційного вузла обліку за стандартних умов, визначеної в додатку 3 до цього договору.

Оператор до 15 вересня поточного року надає на поштову адресу замовника інформацію про його максимальне (пікове) добове використання природного газу за період з 01 вересня попереднього року до 01 вересня поточного року, що підтверджується звітом обчислювача/коректора комерційного вузла обліку.

У випадку якщо розподіл потужності (додаток 1 до цього договору) для прямого споживача на наступний газовий рік суперечить вимогам абзацу першого цього пункту, сторони зобов`язані внести зміни до розподілу потужності (додаток 1 до цього договору) до початку наступного газового року.

Розподіл потужності надається прямому споживачу на період не менше одного року, крім випадків нових точок виходу (у поточному газовому році) з газотранспортної системи до прямого споживача у газовому році, в якому було здійснено приєднання такого споживача.

Для нових точок виходу з газотранспортної системи до прямого споживача у газовому році, в якому було здійснено приєднання такого споживача, розподіл потужності надається прямому споживачу до кінця поточного газового року. У подальшому розподіл потужності надається такому прямому споживачу на період не менше одного року.

Для нових точок виходу з газотранспортної системи до прямого споживача розмір добової договірної потужності замовника для першого газового року визначається згідно з величиною максимальної витрати (об`єму) газу комерційного вузла обліку за добу за стандартних умов, яким має бути обладнаний об`єкт замовника, що приєднується до газотранспортної системи, вказаних в опитувальному листі.

Величина договірної потужності замовника, який є прямим споживачем, не може бути змінена до закінчення періоду, на який вона була розподілена, за винятком випадків збільшення величини договірної потужності за ініціативою замовника.

Якщо на комерційному ВОГ (ПВВГ) встановлено два і більше вимірювальних трубопроводів на базі лічильників газу та/або за методом змінного перепаду тиску, які обліковують природний газ в одному напрямку передачі газу (та які працюють почергово, наприклад за необхідності окремого обліку в міжсезонні періоди тощо), величина максимальної витрати (об`єму) газу комерційним вузлом обліку визначається за вимірювальним трубопроводом, що має найбільшу максимальну вимірювану об`ємну витрату природничого газу.

Якщо на комерційному ВОГ (ПВВГ) встановлено два і більше вимірювальних трубопроводів на базі лічильників газу та/або за методом змінного перепаду тиску, які обліковують природний газ в одному напрямку передачі газу (та які працюють одночасно) або які обліковують природний газ за різними напрямками передачі газу, величина максимальної витрати (об`єму) газу комерційним вузлом обліку визначається за сумою максимальних вимірюваних об`ємних витрат природного газу вищезгаданими вимірювальними трубопроводами.

Пункт 8.4 розділу VIII викладено в такій редакції: «У випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою:

m

B = ? Bd,

d = 1

де B вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за період газового місяця;

m кількість днів в газовому місяці;

Bd вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за кожний день газового місяця, яка розраховується для кожного дня перевищення за формулою

p p

Bd = ? z Ч Ті вх рік Ч (Cі вх факт - Cі вх рік) + ? z Ч Ті вих рік Ч (Cі вих факт - Cі вих рік),

i = 1 i = 1

де:

z = 1 до 01 січня 2018 року;

z = 2 з 01 січня 2018 року;

p кількість замовлених точок входу і точок виходу, зазначенних в додатку 1 до цього договору;

Вd вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за день;

Cі вх факт фактично використана потужність для і-тої точки входу, тис. куб. м/добу;

Cі вих факт фактично використана потужність для і-тої точки виходу, тис. куб. м/добу;

Cі вх рік договірна потужність річна для і-тої точки входу, тис. куб. м/добу;

Ті вх рік тариф потужності річної для і-тої точки входу, тис. куб. м;

Cі вих рік договірна потужність річна для і-тої точки виходу, тис. куб. м/добу;

Ті вих рік - тариф потужності річної для і-тої точки виходу.

Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4 цього договору, визначається за даними оператора».

Додатком № 3 до договору сторонами визначено перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу (а.с. 12-13 том І).

Як стверджує позивач, ним за результатами співставлення остаточних алокацій відборів та подач відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за травень-грудень 2019 року, встановлено величину використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу, за період з травня 2019 по грудень 2019 загальним обсягом 42 131 808,39 куб.метрів, а саме:

за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1 999876,90 тис. м/добу всього на загальну суму 377 232,78 грн;

за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 2 100 445,01 тис.м/добу всього на загальну суму 396 202,74 грн;

за липень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1 262486,04 тис.м/добу всього на загальну суму 238 140,22 грн;

за серпень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 2 267 750,91 тис.м/добу всього на загальну суму 427 761,32 грн;

за вересень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 2 341 501,12 тис.м/добу всього на загальну суму 441 672,67 грн;

за жовтень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 3 385191,49 тис.м/добу всього на загальну суму 638 541,90 грн;

за листопад 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 10273344,41 тис.м/добу всього на загальну суму 1937 840,41 грн;

за грудень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 18501 212,51 тис.м/добу всього на загальну суму 3489846,71 грн.

Звітами від 31.05.2019, 30.06.2019, 31.07.2019, 31.08.2019, 30.09.2019, 31.10.2019, 30.11.2019, 31.12.2019 позивач визначив подобове використання потужності АТ Чернівцігаз (а.с. 32-47 том І).

При цьому позивач зазначає, що оскільки відповідач не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу (п.6 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС), а вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності.

На виконання умов п. 8.4 договору позивачем здійснено розрахунок вартості плати за перевищення замовленої договірної потужності у період із травня по грудень 2019 року на загальну суму 7 947 238,75 грн, про що складено й оформлено відповідні акти наданих послуг(а.с. 16-23 том І), звіти про використання замовленої потужності із розрахунками перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю (а.с. 32-47 том І) та виставлено АТ Чернівцігаз рахунки на оплату вартості перевищення замовленої потужності у відповідному розрахунковому місяці (а.с. 24-31 том І), а саме:

- акт наданих послуг від 31.05.2019 № 05-2019-/1000519,

- акт наданих послуг від 30.06.2019 № 06-2019-/1000619,

- акт наданих послуг від 31.07.2019 № 07-2019-/1000719,

- акт наданих послуг від 31.08.2019 № 08-2019-/1000819,

- акт наданих послуг від 30.09.2019 № 09-2019-/1000919,

- акт наданих послуг від 31.10.2019 № 10-2019-/1001019,

- акт наданих послуг від 30.11.2019 № 11-2019-/1001119,

- акт наданих послуг від 31.12.2019 № 12-2019-/1001219;

- рахунок № 05-2019-/ від 31.05.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 377 232,78 гривень та Звіт про використання замовленої потужності за травень 2019 року;

- рахунок № 06-2019-/1000619 від 30.06.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 396 202,74 гривень та Звіт про використання замовленої потужності за червень 2019 року;

- рахунок № 07-2019-/1000719 від 31.07.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 238 140,22 гривень та Звіт про використання -замовленої потужності за липень 2019 року;

- рахунок № 08-2019-/1000819 від 31.08.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 427 761,32 гривень та Звіт про використання замовленої потужності за серпень 2019 року;

- рахунок № 09-2019-/1000919 від 30.09.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 441 672,67 гривень та Звіт про використання замовленої потужності за вересень 2019 року;

- рахунок № 10-2019-/1001019 від 31.10.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 638 541,90 гривень та Звіт про використання замовленої потужності за жовтень 2019 року;

- рахунок № 11-2019-/1001119 від 30.11.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 1 937 840,41 гривень та Звіт про використання замовленої потужності за листопад 2019 року;

- рахунок № 12-2019-/1001219 від 31.12.2019 на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 3 489 846,71 гривень та Звіт про використання замовленої потужності за грудень 2019 року.

При цьому, суд звертає увагу на те, що акти наданих послуг № 05-2019-/1000519 від 31.05.2019, № 09-2019-/1000919 від 30.09.2019 та №11-2019-/1001119 від 30.11.2019 підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені печатками, в той час, як решта актів наданих послуг за період червень-грудень 2019 року підписів уповноважених представників відповідача не містять (а.с. 16, 20, 22).

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем у відповідності до п. 8.4 договору було направлено в Інформаційній платформі відповідачу:

- копії актів наданих послуг №05-2019-/1000519 від 31.05.2019, №06-2019-/1000619 від 30.06.2019, №07-2019-/1000719 від 31.07.2019, № 08-2019-/1000819 від 31.08.2019, № 09-2019-/1000919 від 30.09.2019, № 10-2019-/1001019 від 31.10.2019, №11-2019-/1001119 від 30.11.2019, № 12-2019-/1001219 від 31.12.2019;

- копії рахунків №05-2019-/ від 31.05.2019, №06-2019-/1000619 від 30.06.2019, № 07-2019-/1000719 від 31.07.2019, № 08-2019-/1000819 від 31.08.2019, № 09-2019-/1000919 від 30.09.2019, № 10-2019-/1001019 від 31.10.2019, № 11-2019-/1001119 від 30.11.2019, № 12-2019-/1001219 від 31.12.2019;

- копії звітів про використання замовленої потужності АТ Чернівцігаз за травень - грудень 2019 року.

На підтвердження факту надіслання вищевказаних актів, рахунків та звітів на адресу АТ Чернівцігаз, позивачем подано суду реєстр файлів, відправлених з Інформаційної платформи АТ Укртрансгаз (а.с. 48 том І).

Однак, в порушення норм чинного законодавства, зокрема, Кодексу ГТС та умов договору, відповідач оплату рахунків за перевищення замовленої (договірної) потужності за період травень-грудень 2019 року на загальну суму 7 947 238,75 грн в строки, встановлені п.8.4 договору не здійснив.

За змістом п. 13.5 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Приписами ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із простроченням виконання відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої (договірної) потужності за травень-грудень 2019, позивачем на підставі п. 13.5 договору, ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано відповідачу 864 979,34 грн пені, 351 750,45 грн інфляційних нарахувань та 798 316,73 грн 3 % річних по кожному місяцю окремо згідно з розрахунком, що міститься в матеріалах справи (а.с. 49-53 том І).

З врахуванням наведеного, предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги АТ "Укртрансгаз" про стягнення з АТ Чернівцігаз заборгованості за перевищення замовленої (договірної) потужності за період травень-грудень 2019 року в сумі 7 947 238,75 грн, а також нарахованих на цю суму пені в розмірі 864 979,34 грн пені, 3% річних у розмірі 351 750,45 грн та інфляційних втрат у розмірі 798 316,73 грн.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК, зокрема з договорів та інших правочинів.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові 15.07.2022 у справі №921/184/21 вказав, що Закон України «При ринок природного газу» та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: - надання доступу до потужності (розподіл потужності); - послуги транспортування; - послуги балансування. Кодекс ГТС встановлює, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування (абз.1 п. 1 гл. 1 розд. VIII).

Норми ЦК України та ГК України можуть застосовуватися до договору транспортування газу (як загальні норми) лише в частині, в якій вони не змінені спеціальним регулюванням, встановленим законодавством про ринок природного газу.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені ст.901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, Типовим договором.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим твердження відповідача, що спірний договір за своєю правовою природою є договором перевезення в розумінні ст. 306 ГК України і на нього поширюється спеціальна позовна давність, передбачена ч.1 ст. 258 ЦК України, ч.5 ст. 315 ГК України, у зв`язку з чим, заява про застосування до даних правовідносин строку позовної давності до задоволення не підлягає (а.с. 159-161 том І).

У даній справі правовідносини сторін виникли на підставі договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № та регулюються ЦК України, ГК України, спеціальними законодавчими актами: Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, затвердженим постановою від 30.09.2015 № 2493 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, регулятор), а також Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497.

Відповідно до пунктів 7, 45 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Абзацом 1 ч.1 ст.32 Закону "Про ринок природного газу" передбачено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами.

Кодекс ГТС (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що договір транспортування - договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі Типового договору транспортування, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги) (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Слід зазначити, що п. 2.4 спірного договору передбачено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається з підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

З пунктів 1 та 9 гл.1 розд.VIIІ Кодексу ГТС вбачається, що договір транспортування природного газу передбачає можливість надання оператором ГТС замовнику таких видів послуг: 1) доступ до потужності в точці входу або виходу з ГТС; 2) замовлення фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтвердженої номінації; 3) вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

У п.2 гл.2 розд.ІХ Кодексу ГТС передбачено, що у договорі транспортування природного газу чи його окремому додатку зазначаються відповідні фізичні точки входу та/або виходу; розподілена потужність на яку замовник послуг транспортування має право; тип потужності (гарантована чи переривчаста, потужність з обмеженнями); обсяг потужності та період її використання (строк, на який потужність була розподілена).

Відповідно до п.2.8 договору транспортування додатки 1,2,3 є невід`ємними частинами цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор ГРМ, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Разом з тим, судом встановлено, що додатки №1 та №2 до договору № від 17.12.2015, укладеного між АТ Укртрансгаз та АТ Чернівцігаз, не укладалися.

За висновком місцевого господарського суду відсутність зазначених додатків вказує на неузгодженість сторонами такої істотної умови як предмет договору, а тому такий договір в силу вимог ч.8 ст. 181 ГК України є неукладеним, а позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відсутність погодженої потужності у договорі перешкоджає встановити обсяги перевищення.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції такі висновки місцевого господарського суду вважає безпідставними з огляду на таке.

Верховний Суд у п.8.15 постанови від 15.07.2022 у справі №921/184/21 зазначив, що «відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 ГК, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

п.8.19 Отже, здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як Оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку.

п.8.20 Отже, виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки 1 та 2 до договору не укладаються.»

Зазначену правову позицію Верховний Суд підтримав, зокрема у постановах від 02.08.2022 у справі № 922/3303/21, від 30.08.2022 у справі №918/772/21 та від 02.11.2022 у справі № 921/179/18.

Як вбачається з матеріалів даної справи, сторони вчиняли дії, спрямовані на виконання спірного договору, доказом чого є, зокрема:

- копії актів приймання-передачі природного газу на ГРС, оформлених та підписаних між сторонами за травень-грудень 2019 року в порядку, визначеному п.11.1 договору та п. 2 глави 7 розділу III Кодексу ГРС, у яких сторони підтвердили загальні обсяги переданого газу (а.с. 78-85 том І);

- у спірний період на виконання п.11.1 договору сторонами підписувалися акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) (а.с. 16, 20, 22 том І);

- відповідач надсилав повідомлення з довіреностями на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи на Інформаційній платформі (а.с. 107-124 том І);

При цьому, слід зазначити, що сумарні обсяги за результатами місяця (травень-грудень 2019 року) містяться в актах наданих послуг, які підписані сторонами та скріплені відтисками печаток без будь-яких заперечень чи зауважень. Зазначені акти приймання-передачі природного газу за спірний період складені згідно визначеного сторонами переліку точок комерційного обліку і підтверджують передачу обсягів природного газу в точках комерційного обліку. Водночас даними актами приймання-передачі підтверджується фактична передача у спірний період обсягів природного газу позивачем у точках виходу з газотранспортної системи та їх прийняття відповідачем до газорозподільної системи.

У даній справі суд також встановив, що при укладенні договору № від 17.12.2015 та додаткової угоди №1 від 29.11.2017 до нього, сторони узгодили можливість замовлення відповідачем потужності (можливість отримання послуги) та визначили підстави і порядок виникнення обов`язку з оплати у випадку, коли обсяг використаної потужності перевищує обсяг договірної потужності за результатами звітного місяця, а отже, досягли згоди щодо цієї істотної умови договору (а.с. 6-15 том І).

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності. Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як Оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Використання гарантованої та/або переривчастої потужності не обумовлюється підписанням вказаного додатку.

Наведеним спростовуються заперечення відповідача щодо того, що послуга договірної потужності не є послугою, яка може надаватися на підставі укладеного договору транспортування, позаяк, як положеннями Кодексу ГТС, так і умовами розділів VI, VIII укладеного між сторонами договору погоджено порядок визначення вартості та порядок розрахунків за договірну потужність.

При цьому, суд зауважує, що умови та порядок отримання замовниками відповідних трьох послуг, зокрема, й послуги договірної потужності, визначаються не лише таким договором транспортування природного газу, а й відповідними положеннями Кодексу ГТС.

Відповідно до пунктів 17, 18 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

Пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

За змістом п. 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

За умовами п. 8.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2017) у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою, передбаченою цим пунктом договору. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Оформлення послуг, які надаються за договором, за винятком послуг балансування здійснюється шляхом підписання сторонами актів наданих послуг відповідно до умов пункту 11.1 договору.

Судом встановлено, що позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за травень - грудень 2019 року встановив величину використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу.

Як вбачається із звітів про використання замовленої потужності, оскільки відповідач не надав номінації на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, згідно з п. 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС вважається, що замовник подав нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а тому вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності. Відповідні звіти фіксують обсяги перевищення розміру використаної потужності над замовленою подобово та містять здійснений позивачем розрахунок вартості плати за перевищення договірної потужності за травень-грудень 2019 року, всього на загальну суму 7 947 238,75 грн.

Сумарні обсяги за результатами місяця (період травень - грудень 2019 року) містяться в актах наданих послуг, звітах та рахунках.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційна інстанція дійшла висновку, що непідписання додатків 1, 2 до договору транспортування не свідчить про неукладеність договору транспортування в частині надання послуг з розподілу потужності в розрізі однієї доби.

Аналогічний висновок викладено у п. 220 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №918/686/21.

Щодо визначення вартості та порядку розрахунку зазначеної заборгованості, то суд зазначає таке.

Як вказувалося вище, укладений між сторонами договір містить розділ VII "Тарифи", за змістом пунктів 7.1, 7.3 якого передбачено, що вартість послуг розраховується, зокрема розподіл потужності, - за тарифами, які встановлюються регулятором. Тарифи, передбачені п. 7.1, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Розділом VIII договору врегульовано порядок визначення вартості та розрахунків за договірну потужність.

Згідно з п. 8.1 договору величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розділу розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього договору.

Відповідно до пункту 8.3 договору вартість договірної потужності замовника на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця, яка розраховується за відповідною формулою, передбаченою цим пунктом договору.

Пункт 8.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2017) передбачає, що у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою, передбаченою цим пунктом договору. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений п. 8.4 цього договору, визначається за даними оператора.

Згідно з постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 встановлено тимчасові тарифи на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну (ої) систему (и) на перший рік другого регуляторного періоду для АТ «Укртрансгаз», який становить 157,19 грн за 1000 куб. метрів на добу без ПДВ.

Постанова НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 в частині застосування тарифу для точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем набрала чинності з 01.05.2019.

Отже, до 01.05.2019 АТ «Укртрансгаз» застосовувались тарифи на транспортування природного газу магістральними трубопроводами відповідно до території ліцензованої діяльності газорозподільних підприємств, які були затверджені постановою НКРЕКП від 29.12.2015 №2259, а з 01.05.2019 застосовується тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну (ої) систему (и).

Вказаний тариф затверджено відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на основі багаторічного стимулюючого регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2517 (далі Методика).

Згідно з вищенаведеною Методикою тариф на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу (далі- тариф для точок входу, тариф для точок виходу) - виражена у грошовій формі вартість забезпечення у планованому періоді замовнику обсягу замовленої потужності, вираженої в 1000 м3 (одиницях енергії) до одиниці часу в точках входу в газотранспортну систему та точках виходу з газотранспортної системи.

Таким чином, з 01.05.2019 Оператори газорозподільних систем, в т.ч. і відповідач зобов`язані здійснювати розрахунки за послуги транспортування природного газу у грошовій формі вартості забезпечення замовнику обсягу замовленої потужності, вираженої в 1000 м3, що є платою за потужність.

Отже, у формулі визначення плати за використану відповідачем потужність застосовується тариф, затверджений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001 та становить 157,19 грн за 1000 куб. метрів на добу без ПДВ.

За результатами дослідження актів наданих послуг суд апеляційної інстанції встановив, що тариф, який застосував позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, є тарифом, встановленим Регулятором у відповідній точці виходу, а саме 157,19 грн (а.с. 16-23 том І).

Наведена позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.02.2024 у справі № 902/1100/21.

Щодо покликання відповідача на те, що на момент виникнення спірних відносин договір, укладений 17.12.2015, не був приведений у відповідність до чинної редакції Кодексу ГТС (відповідно до постанови НКРЕКП №580 від 22.04.2019), а тому з оператора ГРМ (АТ «Чернівцігаз») не підлягає стягненню вартість послуг за доступ до добової потужності, то колегія суддів зазначає таке.

Дійсно, спірний договір був укладений між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Чернівцігаз" 17.12.2015. 29.11.2017 сторони уклали додаткову угоду, якою внесли зміни, зокрема до пунктів 8.2 та 8.4 договору. Зазначені документи передбачали розрахунок вартості додаткової плати за перевищення договірних потужностей за період саме газового місяця.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 904/7654/21 зазначено таке:

« 35. Постановою № 580, яка набрала чинності з 01.05.2019, внесені зміни до Кодексу ГТС, якими, зокрема, змінено періоди доступу до потужності (запроваджено доступ до потужності на період на добу наперед).

36. Тобто, з моменту внесення відповідними постановами НКРЕКП (які є обов`язковими до виконання суб`єктами ринку природного газу відповідно до частин 5, 9 ст.14, п.1 ч.1 ст.17 Закону "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг", пунктів 1, 7, 11 ч.3 ст.4 Закону "Про ринок природного газу") змін до Кодексу ГТС, зокрема, щодо запровадження інформаційної платформи та замовлення газової потужності на добу на перед (п.2 гл.1 розд.ІХ Кодексу ГТС у відповідній редакції), оператор ГТС фактично був зобов`язаний здійснювати власну діяльність та надавати послуги транспортування природного газу (в тому числі щодо розподілу потужності) саме відповідно до таких змін.

37. При цьому Верховний Суд у постанові від 20.12.2022 у справі № 904/7656/21 (щодо стягнення заборгованості з оператора ГРМ за послуги з перевищення договірної потужності за період травень-грудень 2019 року) надав висновок про те, що учасники ринку природного газу повинні дотримуватися правил, визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на момент надання відповідних послуг, навіть якщо відповідні зміни не були внесені до договору транспортування природного газу, укладеного сторонами. Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від цих висновків.

38. У зв`язку з цим Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про те, що з оператора ГРМ не підлягає стягненню вартість послуг за доступ до добової потужності".».

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що за конкретних обставин справи відсутність факту приведення умов договору транспортування природного газу у відповідність до нових правил ринку природного газу не звільняє учасників такого ринку від обов`язку дотримання правил визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на час надання послуг, оскільки у договорі визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, тобто зобов`язано оператора ГТС здійснити розподіл потужності на добу наперед на підставі поданих замовниками послуг транспортування номінацій, урахувавши попередньо розподілену потужність у кожній окремій точці входу/виходу до/із газотранспортної системи.

Як зазначалося судом вище, договір не ставив у залежність можливість отримання послуги підписанням додатку №1 чи №2 до договору. Не підписання сторонами додатків №1 та №2 договору не призвело до неузгодженості їх дій щодо виконання договору та не вплинуло на узгодження ними договірних умов, оскільки такі додатки не мають жодного відношення до визначення цих умов.

При цьому розрахунок вартості такої послуги здійснюється з урахуванням тарифу, встановленого Регулятором для відповідних точок входу та виходу, а не умовами договору транспортування чи додатками 1 та 2 до нього (що прямо передбачено п.7.1 договору).

Щодо обсягу природного газу, використаного у формулі, то він розраховується за даними Інформаційної платформи, до якої інформація завантажується самим відповідачем, та є обсягом природного газу, який використано АТ «Чернівцігаз» в процесі своєї господарської діяльності.

Вказана різниця складається з обсягів природного газу, які визначаються згідно з п.4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу Кодекс ГРМ, об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XІI цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

За результатами проведеного розрахунку вартості плати за перевищення договірної потужності було складено звіти про використання замовленої потужності АТ «Чернівцігаз», а саме: за травень 2019 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1999,87690 тис.м3/добу, вартістю 377 232,78 грн (а.с. 24, 32-33 том І); за червень 2019 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 2100,44501 тис.м3/добу, вартістю 396 202,74 грн (а.с. 25, 34-35 том І); за липень 2019 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1262,48604 тис.м3/добу, вартістю 238 140,22 грн (а.с. 26, 36-37 том І); за серпень 2019 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 2267,75091 тис.м3/добу, вартістю 427 761,32 грн (а.с. 27, 38-39 том І); за вересень2019 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 2341,50112 тис.м3/добу, вартістю 441 672,67 грн (а.с. 28, 40-41 том І); за жовтень 2019 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 3385,19149 тис.м3/добу, вартістю 638 541,90 грн (а.с. 29, 42-43 том І); за листопад 2019 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 10273,34441 тис.м3/добу, вартістю 1 937 840,41 грн (а.с. 30, 44-45 том І); за грудень 2019 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 18501,21251 тис.м3/добу, вартістю 3 489 846,71 грн (а.с. 31, 46-47 том І).

Всього на загальну суму 7 947 238,75 грн.

Через Інформаційну платформу позивач відправив відповідачу звіти про використання замовленої потужності АТ "Чернівцігаз" за травень - грудень 2019 року, рахунки на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 7 947 238,75 грн та акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності за цей період, що підтверджується реєстрами файлів, відправлених з інформаційної платформи AT Укртрансгаз.

Водночас, відповідач не оплатив вищевказаних рахунків за перевищення замовленої (договірної) потужності за травень - грудень 2019 року, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 7 947 238,75 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем (замовником) не підписано направлені йому позивачем (оператором ГТС) акти наданих послуг, не надано в письмовій формі мотивованої відмови від їх підписання та не оплачено рахунків за перевищення замовленої потужності за спірний період.

Проте, непідписання відповідачем актів наданих послуг не спростовує того факту, що позивачем фактично надавались відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у зазначений вище період, оскільки відповідач де-факто впродовж зазначеного періоду отримував послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від позивача як оператора газотранспортної системи України, що відповідачем також не спростовано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за період травня-грудня 2019 року, надані позивачем, є належними та допустимими доказами, які підтверджують заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в сумі 7 947 238,75 грн.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний акт звіряння сум для врегулювання відповідно до Закону № 1639-ІХ станом на 31.08.2022, який підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками, згідно якого вбачається, що АТ «Чернівцігаз» без зауважень погодило заборгованість перед АТ «Укртрансгаз» за послуги перевищення замовленої (договірної) потужності у 2019 році на суму 7 947 238,75 грн (а.с. 19 том ІІІ).

Оскільки матеріали справи не містять доказів оплати наведеної основної заборгованості, апеляційна інстанція вважає, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 7 947 238,75 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 864 797,34 грн пені, необхідно зазначити таке.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 13.5 договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, суд зазначає, що розрахунок пені здійснено з врахуванням ч.6 ст. 232 ГК України по кожному місяцю окремо та є обґрунтованим на загальну суму 864 979,34 грн (а.с. 51-52 том І).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки оплати перевищення замовленої (договірної) потужності, визначені п.п. 4.1, 8.4 договору № від 17.12.2015 року (з наступними змінами та доповненнями), позивач нарахував до стягнення з відповідача на його користь 3% річних в сумі 351 750,45 грн та 798 316,73 грн інфляційних втрат за період за період з 20.06.2019 по 24.05.2021 (а.с. 50, 53 том І).

Відповідач не спростував наданих позивачем розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат, не надавав у суді першої інстанції власного контррозрахунку.

З огляду встановлений факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати перевищеної замовленої (договірної) потужності, колегія суддів, перевіривши розрахунок нарахованих до стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних в сумі 351 750,45 грн та 798 316,73 грн інфляційних втрат за визначений позивачем період.

Щодо твердження відповідача про безпідставність використання позивачем інформаційної платформи, то колегія суддів звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду викладеного у постановах від 15.02.2023 у справі №904/7654/21 від 28.07.2021 у справі №927/1041/19:

«Відповідно до Кодексу ГТС в редакції від 01.08.2018, інформаційна платформа це електронна платформа у вигляді вебдодатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором ГТС, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу (далі інформаційна платформа).

Таким чином, з 01.08.2018 Кодекс ГТС передбачає функціонування інформаційної платформи, яка істотно змінила процедуру взаємодії між суб`єктами ринку природного газу. Функціонування платформи забезпечує оператор ГТС (функції якого на момент виникнення спірних правовідносин виконувало АТ "Укртрансгаз") задля надання послуг транспортування природного газу відповідно до Кодексу ГТС. Платформа дозволяє автоматизувати процеси електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу оператором ГТС, операторами ГРМ та замовниками послуг транспортування газу. Платформа дозволяє операторам ГТС та ГРМ бачити статус небалансів замовників послуг транспортування газу. Інформаційна платформа почала працювати в штатному режимі з 01.03.2019.

Постановою № 580, яка набрала чинності з 01.05.2019, внесені зміни до Кодексу ГТС, якими, зокрема, змінено періоди доступу до потужності (запроваджено доступ до потужності на період на добу наперед).

Тобто, з моменту внесення відповідними постановами НКРЕКП (які є обов`язковими до виконання суб`єктами ринку природного газу відповідно до частин 5, 9 ст.14, п.1 ч.1 ст.17 Закону "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг", пунктів1, 7, 11 ч.3 ст.4 Закону "Про ринок природного газу") змін до Кодексу ГТС, зокрема, щодо запровадження інформаційної платформи та замовлення газової потужності на добу на перед (п.2 гл.1 розд.ІХ Кодексу ГТС у відповідній редакції), оператор ГТС фактично був зобов`язаний здійснювати власну діяльність та надавати послуги транспортування природного газу (в тому числі щодо розподілу потужності) саме відповідно до таких змін».

При цьому Верховний Суд у постанові від 20.12.2022 у справі №904/7656/21 (щодо стягнення заборгованості з оператора ГРМ за послуги з перевищення договірної потужності за період травень - грудень 2019 року) надав висновок про те, що учасники ринку природного газу повинні дотримуватися правил, визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на момент надання відповідних послуг, навіть якщо відповідні зміни не були внесені до договору транспортування природного газу, укладеного сторонами.

Таким чином, діяльність Інформаційної системи та діяльність суб`єктів ринку природного газу, зокрема щодо обов`язку внесення даних до Інформаційної системи, чітко регламентовано та унормовано чинним законодавством.

Відповідно до п.9.1 договору трансформування природного газу № від 17.12.2015 сторони обмінюються інформацією, що стосується надання послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом.

Пунктом 19.2 договору транспортування погоджено, що будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках - електронною поштою.

Тобто, договір транспортування фактично передбачає два різних порядки визначення способу обміну інформацією і документами: для інформації, що стосується надання послуг - відповідно до Кодексу ГТС, для інших повідомлень, вимог, звітів, інформації, що мають бути надані за цим Договором - рекомендованим листом, кур`єром або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою.

Спірні акти оператора ГТС та рахунки стосуються надання послуг, тому на них поширюється п.19.1 договору.

З матеріалів справи вбачається, що вказані вище звіти, рахунки та акти наданих послуг позивачем було направлено на електронну адресу відповідача в Інформаційній платформі, підтвердженням чого є наявний в матеріалах справи Реєстр відправлених файлів з Інформаційної платформи АТ Укртрансгаз (а.с. 48 том І).

У свою чергу, АТ Чернівцігаз, подаючи повідомлення про створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача Інформаційної платформи, довів до відома позивача про своїх уповноважених осіб, що мають право доступу до Інформаційної платформи від імені користувача платформи, вказав відповідні електронні адреси осіб, які є уповноваженими користувачами платформи та можуть вчиняти всі дії, необхідні для виконання договору (а.с. 107-124 том І).

З наведеного вбачається, що позивач, надсилаючи відповідні звіти, рахунки та акти відповідачеві через Інформаційну платформу, автоматично надсилає їх на електронну адресу уповноважених осіб відповідача, за допомогою яких здійснюється обмін даними між уповноваженими особами користувачів Інформаційної платформи та оператором газотранспортної системи.

Відповідно, ненадіслання позивачем відповідачу через засоби поштового зв`язку актів та рахунків не може бути підставою для висновку про ненастання строку їх оплати, оскільки, як зазначено вище, передача інформації про остаточні щодобові подачі та відбори між оператором ГТС та замовником відбувається в електронному вигляді через Інформаційну платформу.

Подібна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №924/362/21, від 29.06.2022 у справі №906/184/21, від 21.02.2024 у справі № 904/7327/21.

Факт отримання вищевказаних документів не спростовано відповідачем у встановленому законом порядку. Крім того, в разі необхідності відповідач не був позбавлений права звернутися до позивача з вимогою про надсилання на його адресу означених документів засобами поштового зв`язку, однак доказів такого звернення матеріали справи не містять.

Наведеним спростовуються доводи відповідача про невиконання позивачем вимог п. 8.4 договору в частині направлення звітів на електронну адресу АТ Чернівцігаз.

З огляду на викладене, до стягнення з відповідача підлягає 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 864 979,34 грн пені, 351 750,45 грн три проценти річних від простроченої суми, 798 316,73 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).

Таким чином, суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Водночас, частини 1,3,4 ст. 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14, 76-79 ГПК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що подані позивачем докази на підтвердження факту надання спірних послуг є більш вірогідними, ніж протилежні. Тобто, позовні вимоги є обґрунтовані, належними та допустимими доказами підтвердженні, в свою чергу відповідачем не спростовані, а відтак підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити.

Статтею 129 ГПК передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз задовольнити.

2.Рішення Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2022 у справі № 926/3570/21 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9А; ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) 7 947 238,75 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 864 979,34 грн пені, 351 750,45 грн три проценти річних від простроченої суми, 798 316,73 грн інфляційних втрат.

3.Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9А; ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) 149 434,28 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

4.Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9А; ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) 224 151,42 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5.Судовий збір за подання касаційної скарги залишити за Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз.

6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

7.Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст постанови складено 25.03.2024

Головуючий суддя Н.М.Кравчук

судді М.Б.Желік

Б.Д.Плотніцький