ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/697/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПАКОМ" (65014, м. Одеса, вул. Жуковського, буд.2, код ЄДРПОУ - 33657086, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1)

До відповідача: AGROEXPERT FZ LLC (B17-706 RAK Custom Building RAKEZ Business Zone-FZ RAK, United Arab Emirates)

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Човган І.І.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ЕКСПАКОМ", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до AGROEXPERT FZ LLC про стягнення заборгованості за Контрактом №611-SK-15/04SS2021 від 15.04.2021р. у розмірі 105 000 дол. США.

Ухвалою суду від 25.04.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.05.2022р.

Ухвалою суду від 24.05.2022р. відкладено підготовче засідання на 05.07.2022р. Ухвалою суду від 05.07.2022р. провадження у справі №916/697/22 зупинено до отримання повідомлення від компетентного органу Об`єднаних Арабських Еміратів про вручення AGROEXPERT FZ LLC документів у справі №916/697/22.

Ухвалою суду від 27.10.2022р. поновлено провадження у справі №916/697/22 з метою проведення підготовчого засідання, призначеного ухвалою суду від 25.04.2022р.

Суд зазначає, що станом на 27.10.2022р. до Господарського суду Одеської області не надходило повідомлення від компетентного органу Об`єднаних Арабських Еміратах про вручення AGROEXPERT FZ LLC документів у справі №916/697/22, у зв`язку із чим зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.12.2023р. поновлено провадження у справі №916/697/22, підготовче засідання суду призначено на 16.01.2024р.

16 січня 2024р. до суду від Південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса) надійшов супровідний лист від 12.01.2024р. №2953/11.2-21 щодо виконання доручення стосовно AGROEXPERT FZ LLC.

Ухвалою суду від 16.01.2024р. відкладено підготовче засідання на 30.01.2024р. Ухвалою суду від 30.01.2024р. закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 27.02.2024р. Ухвалою суду від 27.02.2024р. відкладено судове засідання на 19.03.2024р.

Позивач - ТОВ "ЕКСПАКОМ", підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. 30.01.2024р. від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідач - AGROEXPERT FZ LLC, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся також на наявну у матеріалах справи електронну адресу: ., але відповідач не скористався своїм правом на судовий захист.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи все викладене вище, положення п.4 ч.1 ст.228 ГПК України, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач у справі зазначає, що 15.04.2021р. між ТОВ «ЕКСПАКОМ» (Покупець) та AGROEXPERT FZ LLC (Продавець) було укладено Контракт №611 SK-15/04 SS 2021 про поставку насіння кунжуту, канадського походження, врожаю 2021р.

Відповідно до розділу 5 Контракту товар мав бути поставлений на умовах поставки CIF - Одеський Порт, Україна, із періодом поставки - з 1-го травня по 15.08.2021р.

Згідно розділам 6, 7 Контракту загальна сума контракту становить 131 250 доларів США +/-10%. Покупець може перерахувати Продавцю передоплату у розмірі 80% загальної вартості контракту. Балансова оплата 20% за партію товару має бути здійснена не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після видання транспортного коносаменту на морське перевезення.

На виконання умов розділу 6, 7 Контракту 29.04.2021р. позивач сплатив AGROEXPERT FZ LLC 105 000 доларів США, що еквівалентно 80% загальної вартості Контракту.

Але, відповідач поставку товару не здійснив по теперішній час, у зв`язку із чим позивач вважає, що Продавець допустив порушення умов договору та не виконання свого договірного зобов`язання.

Як зазначає позивач, за розділом 10 Контракту у випадку, якщо Продавець не поставить повну кількість товару в остаточний термін, обумовлений у Контракті, Продавець повинен негайно повернути Покупцеві всі оплати, здійснені Покупцем і не покриті Товаром, лише якщо сторони не домовилися письмово про щось інше. Продавець також має виплатити штраф у розмірі 0.1% вартості не поставленого товару за кожен день затримки поставки аж до дати поставки.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Контрактом, позивач просить суд стягнути з AGROEXPERT FZ LLC 105 000 доларів США

Позивач зазначив, виходячи з положень п. 12 Договору, сторони погоджуються, що будь-які суперечки, розбіжності та претензії, що виникають за цим Контрактом або у зв`язку з ним, включаючи будь-які питання щодо порушення, переривання або недійсність цього Контракту, розглядаються, остаточно вирішуються, причому рішення є обов`язковим для виконання сторонами, у Господарському суді Одеської області відповідно до чинного законодавства України. Місце проведення арбітражу - Одеса (Україна). У процесі арбітражного розгляду використовується українська мова.

У якості нормативного обґрунтування позивач послався на положення ст.ст. 509, 510, 610, 632, 655, 662, 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 216, 222 Господарського кодексу України.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався.

Розглянув матеріали справи, суд встановив, що 15.04.2021р. між ТОВ «ЕКСПАКОМ» (Покупець) та AGROEXPERT FZ LLC (Продавець) було укладено Контракт №611 SK-15/04 SS 2021, згідно якого Продавець за цим Контрактом передає право власності Покупцю, а Покупець приймає від Продавця та оплачує Продавцю товар.

Відповідно до розділу 3 Контракту Продавець зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти та сплатити його на умовах цього договору. Найменування товару: насіння кунжуту, канадського походження, урожай 2021р. Товар повинен відвантажуватись у 25кг мішках, у 20-футовому контейнері.

Умовами розділу 12 Контракту Сторони погоджуються, що будь-які суперечки, розбіжності та претензії, що виникають за цим Контрактом або у зв`язку з ним, включаючи будь-які питання щодо порушення, переривання або недійсність цього Контракту, розглядаються, остаточно вирішуються, причому рішення є обов`язковим для виконання сторонами, у Господарському суді Одеської області відповідно до чинного законодавства України. Місце проведення арбітражу - Одеса (Україна). У процесі арбітражного розгляду використовується українська мова.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, на підставі Контракту №611 SK-15/04 SS 2021 між сторонами склалися правовідносини щодо купівлі-продажу товару.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до розділу 14 Контракту цей Контракт набирає чинності з підписання і дійсний досі повного виконання обома сторонами.

Відповідно до розділу 5 Контракту товар мав бути поставлений на умовах поставки CIF - Одеський Порт, Україна із періодом поставки - з 1-го травня по 15.08.2021р.

Розділом 6 Контракту встановлено, що поставляється товар - насіння кунжуту 75 метричних тонн (+/-10% в опціоні Продавця). Ціна за одиницю товару складає 1750 доларів США за метричну тонну. Загальна сума Контракту становить 131 250 доларів США +/-10%.

Згідно розділу 7 Контракту оплата за товар провадиться у доларах США шляхом переказу безготівкових коштів на валютній рахунок Продавця Покупцем. Усі банківські витрати у країні Покупця - з допомогою Покупця, все банківські витрати у країні Продавця - з допомогою Продавця. Можлива оплата частинами. Покупець може перерахувати Продавцю переоплату у розмірі 80% загальної вартості Контракту. Балансова оплата 20% за партію товару має бути здійснена не пізніше 5 календарних днів після видання транспортного коносаменту на морське перевезення.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Як вбачається з матеріалів справи, AGROEXPERT FZ LLC виставлено рахунок №1/611 SS2021 на передоплату у розмірі 80% товару насіння кунжутного у сумі 105 000 доларів США.

Згідно платіжного доручення від 29.04.2021р. ТОВ "ЕКСПАКОМ" сплатило 105 000 доларів США на рахунок AGROEXPERT FZ LLC, отже ТОВ "ЕКСПАКОМ" виконано свої зобов`язання за Контрактом.

Але, відповідачем у справі не надано доказів виконання своїх зобов`язань за Контрактом щодо поставки товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Крім того, відповідно до розділу 10 Контракту у випадку, якщо Продавець не поставить повну кількість товару в остаточний термін, обумовлений у Контракті, Продавець повинен негайно повернути Покупцеві всі оплати, здійснені Покупцем і не покриті товаром, лише якщо сторони не домовилися письмово про щось інше.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019р. № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог - ТОВ "ЕКСПАКОМ" та стягнення з AGROEXPERT FZ LLC заборгованості за Контрактом №611-SK-15/04SS2021 від 15.04.2021р. у розмірі 105 000 дол. США.

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПАКОМ» до AGROEXPERT FZ LLC про стягнення заборгованості за Контрактом №611-SK-15/04SS2021 від 15.04.2021р. у розмірі 105 000 дол. США. - задовольнити.

2. Стягнути з AGROEXPERT FZ LLC (B17-706 RAK Custom Building RAKEZ Business Zone-FZ RAK, United Arab Emirates) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПАКОМ» (65014, м. Одеса, вул. Жуковського, буд.2, код ЄДРПОУ - 33657086, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованість за Контрактом №611-SK-15/04SS2021 від 15.04.2021р. у розмірі 105 000 дол. США. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 46 068 грн 75 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 29 березня 2024 р.

Суддя Н.В. Рога