УХВАЛА

26 березня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/2786/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Ємця А.А.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:

позивача - фермерське господарство "АГРОЗЕМЛЯ" (далі - Господарство, позивач) - не з`явився,

відповідача- товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» (далі - Товариство, відповідач, скаржник) - Гетьман А.А. (адвокатка),

у відкритому судовому засіданні за касаційною скаргою Товариства

на рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2023

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024

у справі №922/2786/23

за позовом Господарства

до Товариства

про стягнення 5 729 738,81 грн.

1. Причиною звернення до суду є наявність/відсутність підстав для стягнення заборгованості, інфляційних втрат і 3 % річних за договорами поставки.

Короткий зміст позовних вимог

2. Господарство звернулося до суду з позовною заявою до Товариства про стягнення заборгованості, інфляційних втрат і 3 % річних за договорами поставки у розмірі 5 729 738,81 грн.

3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконані взяті на себе за договорами поставки зобов`язання в частині оплати товару.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4. Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.10.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у справі №922/2786/23, у позові відмовлено частково та стягнуто з Товариства на користь Господарства заборгованість у загальному розмірі 5 729 715,64 грн, з яких 4 624 301,38 грн основної заборгованості із сплати вартості поставленого товару, 947 616,76 грн інфляційних нарахувань за весь час прострочення, 157 797,50 грн 3% річних, крім того, 85 945,74 грн судового збору.

5. Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 24.10.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024, задоволено частково заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнуто з Товариства на користь Господарства 19 999,92 грн у якості витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Товариство, посилаючись на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення частково та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. Товариство з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає, на відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо питання застосування пункту 1 частини першої статті 236 Господарського кодексу України (далі - ГК України), а саме щодо можливості застосування покупцем оперативно-господарської санкції у вигляді притримання оплати товару в разі порушення постачальником (продавцем) наданих гарантій за договором, недостовірності наданих постачальником відомостей та документів.

8. Також скаржник зазначає, що:

- суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень дійшли до помилкового висновку щодо застосування до спірних правовідносин положення статті 666 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки, в даному випадку мова йде не про документи щодо товару, а про документи щодо постачальника (продавця), його статусу;

- судами попередніх інстанцій при вирішенні даного спору порушені положення частин першої - третьої статті 235 ГК України, частини першої статті 236 ГК України та частини першої статті 237 ГК України, оскільки, враховуючи вимоги частини другої статті 235 ГК України, якою чітко визначено, що до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором, у зв`язку і з цим не встановили з достовірністю обставини, які мають значення для правильного вирішення спору у цій справі, та дійшли передчасного висновку про задоволення позовних вимог Господарства.

Позиція іншого учасника справи

9. Від позивача у визначений строк відзив на касаційну скаргу до Суду не надійшов.

10. Втім, 26.03.2024 (сформовано засобами підсистеми «Електронний суд» та доставлено Товариству 25.03.2024 о 21:39 год) від Господарства до Суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив, в якому позивач просив поновити процесуальний строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Протокольна ухвала Суду

11. Суд протокольною ухвалою від 26.03.2024 відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на касаційну скаргу, з огляду на приписи статті 118, 119 ГПК України. Втім, Суд долучає відзив як письмові пояснення, з огляду на статтю 42 ГПК України до матеріалів справи, та оцінюватиме їх у межах статті 300 ГПК України.

Мотиви зупинення касаційного провадження

12. Судом встановлено, що у провадженні Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду перебуває справа №916/101/23.

13. Предметом розгляду справи №916/101/23 є:

- зобов`язання повернути контейнери (первісний позов);

- стягнення 87 044,98 грн (зустрічний позов).

13.1. Первісний позов обґрунтовано тим, що зберігач, відмовляється повернути належні позивачу контейнери, які зберігаються за договором про надання послуг.

13.2. Зустрічний позов обґрунтовано неналежним виконанням грошового зобов`язання за договором про надання послуг.

14. Передаючи справу №916/101/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів в ухвалі від 30.01.2024, зазначила, зокрема, таке:

- у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №915/214/17 викладено висновок про те, що право притримання виникає на підставі прямої вказівки статті 594 ЦК України і для його реалізації не потрібно домовленості між кредитором та боржником;

- у справі, що переглядається, суди першої та апеляційної інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, застосували висновок щодо застосування статті 594 ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №915/214/17;

- Верховний Суд вважає за необхідне відступити від висновку, зробленого Верховним Судом у постанові від 29.03.2018 у справі №915/214/17 про те, що право притримання виникає на підставі прямої вказівки статті 594 ЦК України і для його реалізації не потрібно домовленості між кредитором та боржником, з огляду на таке;

- частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності;

- відповідно до частини першої статті 594 ЦК України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків, має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання;

- згідно із статтею 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним;

- стаття 594 ЦК України та інші норми §7 Глави 49 ЦК України (притримання) не містять винятків щодо застосування письмової форми до правочину про забезпечення виконання зобов`язання шляхом притримання;

- отже, встановлене законом право на притримання не звільняє сторони від дотримання письмової форми притримання;

- враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з іншої палати, викладеного у постанові від 29.03.2018 у справі №915/214/17, про те, що право притримання виникає на підставі прямої вказівки статті 594 ЦК України і для його реалізації не потрібно домовленості між кредитором та боржником.

15. Ухвалою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2024, зокрема, прийнято до розгляду справу №916/101/23 за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТІМОДАЛ КАРГО ТЕРМІНАЛ" та товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕЙНЕРИ УКРАЇНИ" на рішення господарського суду Одеської області від 12.06.2023 та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2023.

16. У судовому засіданні представник скаржника висловив свою позицію стосовно справи №916/101/23 та не заперечував тієї обставини, що розгляд вказаної справи може мати вплив на вирішення даної справи.

17. Верховний Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

18. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

19. У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

20. Відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному поряду палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

21. Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

22. Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі (пункти 2-3 цієї ухвали), підстави касаційного оскарження та доводи скаржників (пункти 7-8 цієї ухвали), з огляду на те, що правові висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №916/101/23 (стосовно наявності/відсутності підстав для відступу від правової позиції, викладеної у постанові від 29.03.2018 у справі №915/214/17 щодо притримання) можуть мати суттєве значення для вирішення питання у даній справі, що розглядається, щодо застосування приписів норм права, які регулюють притримання, а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, та принцип "jura novit curia" ("суд знає закони") колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №922/2786/23 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №916/101/23.

Керуючись статтями 228, 234, 235 ГПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» на рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у справі №922/2786/23 зупинити до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №916/101/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя А. Ємець