ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22 березня 2024 рокум. Кропивницький Справа № 912/351/24
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М.К., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еклійс Трейд»
до Фермерського господарства «МІФ»
про стягнення 1693386,14 грн,
- секретаря судового засідання Рудченко І.О.
- представника відповідача Пономарьова М.В.,
у с т а н о в и в:
ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ФГ «МІФ»
У якості обґрунтування стягнення зазначило, що на необґрунтовані дії позивача вказують наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду, а саме підписання її неуповноваженою особою.
У судовому засіданні представник ФГ «МІФ» підтвердив подану заяву та просив її задовольнити.
ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ТОВ «Еклійс Трейд»
ТОВ «Еклійс Трейд» подало до суду заперечення на заяву у вигляді клопотання про відмову у задоволенні заяви, за змістом якого уважає, що:
- за положеннями ГПК України відповідач разом з першою процесуальною заявою повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, проте ФГ «МІФ» таких вимог не виконало, а тому не має права на відшкодування витрат на правничу допомогу;
- деякі види наданих послуг безпідставно виокремлені в окремі, зокрема, це: а) «ознайомлення з позовною заявою» та «підготовка відзиву на позов»: на його думку ознайомлення зі справою є складовою частиною підготовки відзиву на позов; б) «проведення аналізу норм законодавства …» та «консультація клієнта за результатами ознайомлення з матеріалами справи»: на його думку, є однаковими по суті, оскільки у справі наявні лише дві процесуальні його заяви позовна заява та клопотання про залишення позову без розгляду;
- ФГ «МІФ» не надало доказів безпосередніх витрат на правничу допомогу: детального опису виконаних доручень, протоколу наданих послуг, платіжних доручень на сплату;
- деякі дії адвоката не є необхідними, а саме при доступності матеріалів справи в Електронному суді, він виокремлює послугу у вигляді ознайомлення з матеріалами справи, яка не є необхідною.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА РІШЕННЯ
У випадку залишення позову без розгляду суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом 15 днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду (частина 6 статті 130 Господарського процесуального кодексу України).
ГПК України не містить прямого правового регулювання винесення додаткової ухвали у випадку вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу, але суд вправі застосувати інші правові норми, які регулюють подібні правовідносини шляхом застосування аналогії закону (частина 10 статті 11 ГПК України).
Так, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини 1 статті 244 ГПК України). Суд, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 244 ГПК України).
Таким чином, додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, являється його невід`ємною складовою та ухвалюється у тому самому складі та порядку, що й судове рішення. Воно є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.
У зв`язку з цим, оскільки первісним судовим актом є ухвала про залишення позову без розгляду, то додатковим судовим актом, яким вирішується питання про судові витрати, повинна бути додаткова ухвала.
За наслідками наведеного правозастосування та регулювання, із застосуванням аналогії закону, суд ухвалою від 15.03.2024 призначив судовий розгляд на предмет вирішення питання про розподіл судових витрат на 22.03.2024, про що належним чином повідомив ТОВ «Еклійс Трейд» та ФГ «МІФ» шляхом направлення її до їх «Електронних кабінетів».
У судове засідання представник ТОВ «Еклійс Трейд» не прибув, а тому заяву суд розглянув без його участі.
УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ
У межах поданої заяви суд установив, що ухвалою від 13.03.2024 залишив позовну заяву без розгляду на підставі 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.
В ухвалі суд, залишаючи позов без розгляду, вказав, що позовну заяву від імені ТОВ «Еклійс Трейд» підписав адвокат Коваленко А.О. До неї він додав не тільки ордер на надання правничої допомоги від 02.02.2024 серії СА № 1055098, який є достатнім для підтвердження представництва, але й договір № 27/10/2023 від 27.10.2023 про надання правничої допомоги, укладений між АО «Консел Партнерс» та ТОВ «Еклійс Трейд». З тексту ордера вбачається, що він виданий на підставі договору № 27/10/2023 від 27.10.2023. Проте, безпосередньо текст договору містить інформацію про надання АО «Консел Партнерс» правничої допомоги ТОВ «Еклійс Трейд» у справі по захисту інтересів щодо скасування рішення Одеської митниці. Суд дійшов висновку, що, у незалежності від достатності ордера на підтвердження представництва, інформація, окреслена у договорі № 27/10/2023 від 27.10.2023, не відображає наявність у адвоката Коваленка А.О. права на представлення інтересів ТОВ «Еклійс Трейд» у межах спірних правовідносин саме з ФГ «МІФ», у тому числі на підписання позовної заяви. Тому і сам ордер не підтверджує існування відповідних прав на представництво.
При постановленні ухвали суд не вирішував питання розподілу витрат на правничу допомогу, оскільки ФГ «МІФ» 12.03.2024 подало лише заяву про надання у подальшому доказів таких витрат. Зокрема, у заяві ФГ «МФІ» вказало, що докази будуть подані протягом 5 днів після постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.
За змістом договору, укладеного між ФГ «МІФ» та Адвокатським бюро «Пономарьова Михайла», про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.03.2024 Адвокатське об`єднання зобов`язалося забезпечити надання правничої допомоги.
Додатковою угодою № 1 від 01.03.2024 до договору Адвокатське об`єднання зобов`язалося надавати правничу допомогу у вигляді представництва при розгляді у Господарському суді Кіровоградської області справи № 912/351/24.
ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН
Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи (пункт 1 частини 2 статті 123 ГПК України). У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина 5 статті 130 ГПК України). Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 8 статті 129 цього Кодексу (частина 6 статті 130 ГПК України). У свою чергу, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів; такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).
Отже, відповідач має право на компенсацію понесених витрат на правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи та виникли унаслідок необґрунтованих дій позивача, за рахунок позивача у випадку залишення позову без розгляду. При цьому розмір витрат суд визначає за наслідками поданих доказів та з перевіркою дотримання процесуальної процедури їх надання.
Поряд з наведеним ГПК України також містить положення стосовно попереднього визначення сторонами судових витрат, а також правові наслідки його недотримання. Так, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина 1 статті 124 ГПК України). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина 2 статті 124 ГПК України).
Застосування механізму «попереднього визначення судових витрат» фактично забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити їх неспівмірність, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому забезпечує дотримання принципу змагальності.
Відтак, ГПК України визначає певні етапи механізму розподілу судових витрат, а саме урегульовує, що з метою їх розподілу (у тому числі і на правничу допомогу) зацікавлена сторона повинна спочатку з першою заявою по суті спору подати попередній їх розрахунок, а у процесі розгляду справи (до закінчення судових дебатів) зробити заяву про компенсацію, із одночасним наданням відповідних доказів понесених витрат або подати такі докази протягом п`яти днів після судового рішення. Недотримання процесуальних вимог щодо кожного з етапів має відповідний наслідок - можливу відмову у їх розподілі. Безпосередньо відмова (при відсутності попереднього розрахунку) застосовується судом із використанням дискреційних повноважень, оскільки у статті передбачене модальне дієслово: «може».
У цьому контексті, першою процесуальною заявою по суті спору для відповідача є відзив на позов. Зокрема, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи (частина 1 статті 161 ГПК України). Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина 2 статті 161 ГПК України).
ФГ «МІФ» першу процесуальну заяву - відзив на позов подало до суду 04.03.2024. При її подачі воно не надало попередній розрахунок судових витрат.
Отож, ФГ «МІФ» не дотрималося наведених вимог частини 2 статті 124 ГПК України у питанні подачі орієнтовного розрахунку суми судових витрат з першою процесуальною заявою.
З метою оцінки неможливості (можливості) неврахування наведеного процесуального порушення, допущеного ФГ «МІФ», у межах використання дискреційних повноважень, які дають суду право прийняти максимально зважене та справедливе рішення під час правозастосування, суд враховує, що ФГ «МІФ» першу заяву про компенсацію судових витрат зробило 12.03.2024, а саме вже після отримання ухвали суду від 06.03.2024, якою вирішувався поданий ним відвід. Зокрема, в ухвалі суд вказав на певні обставини недоведеності доказами права у представника ТОВ «Еклійс Трейд» на підписання позовної заяви та подальше обов`язкове вирішення відповідного питання у судовому засіданні. Більш того, після постановлення судом ухвали від 06.03.2024 безпосередньо ТОВ «Еклійс Трейд» 07.03.2024 подало заяву про залишення позову без розгляду за її власним бажанням. У зв`язку з цим, дії ФГ «МІФ», при розумінні правових наслідків підписання позовної заяви неуповноваженою особою (оскільки його інтереси представляв адвокат), з подачі заяви про розподіл судових витрат вже після окреслення цього в ухвалі суду та після подачі ТОВ «Еклійс Трейд» заяви про залишення позову без розгляду (у незалежності від недотримання способу подачі її до суду), вказують на усвідомлення ним правових наслідків цих обставин, у тому числі залишення позовної заяви без розгляду.
З огляду на вказане, дії ФГ «МІФ» з подачі заяви про компенсацію судових витрат є несправедливими по відношенню до поведінки ТОВ «Еклійс Трейд», яке у поданій заяві про повернення позовної заяви не тільки визнало помилковість подачі неналежних доказів у підтвердження права на підписання позовної заяви, але й заявило про її відкликання.
Частина 5 статті 130 ГПК України не містить визначення «необґрунтованих дій позивача», проте є очевидним, що під такими діями слід розуміти дії, які вчиняються з умислом зловживання наданими процесуальними правами та обов`язками у межах їх реалізації у процесі. Перелік дій, який визначається як зловживання, наведений у частині 2 статті 43 ГПК України. Він не є вичерпним, а тому характеристика дій як зловживання залежить від конкретних обставин справи.
Суд також зазначає, що наведений перелік не відносить до зловживання випадки, коли допускаються помилки або інші недоліки при вчиненні процесуальних дій, а тому існування процесуальних вад через допущення помилок у процесуальних заявах не може характеризувати дії як зловживання правом.
У цьому контексті, обов`язком ФГ «МІФ» на підставі частини 1 статті 74 ГПК України, є доведення наявності «необґрунтованих дій» ТОВ «Еклійс Трейд», через призму наявності зловживання ним правами та обов`язками при подачі позову та підписанні позовної заяви адвокатом Коваленком А.О.
У даному випадку ФГ «МІФ» послалося на необґрунтовані дії ТОВ «Еклійс Трейд», які проявилися у підписанні позовної заяви неуповноваженою особою.
В ухвалі від 13.03.2024 у якості підстав та обґрунтувань, з яких суд залишив позов без розгляду, суд вказав, що у незалежності від достатності ордера на підтвердження представництва, інформація, наявна у договорі про надання правової допомоги № 27/10/2023 від 27.10.2023, не відображає наявність у адвоката Коваленка А.О. права на представлення інтересів ТОВ «Еклійс Трейд» у межах спірних правовідносин саме з ФГ «МІФ», у тому числі на підписання позовної заяви. Тому і сам ордер не підтверджує існування відповідних прав на представництво.
Ці обставини вказують лише на процесуальний недолік позовної заяви та доданих до неї документів при підтвердженні доказами повноважень особи, яка підписала позовну заяву, а тому вони, по суті, не мають характеристики «необґрунтованих дій» у значенні частини 5 статті 130 ГПК України. Більш того, у клопотанні про залишення позову без розгляду ТОВ «Еклійс Трейд» вказало, що договір про надання правової допомоги щодо представництва АО «Консел Партнерс» в інших правовідносинах був долучений до позову помилково.
Відтак, у межах справи відсутні докази, які б підтверджували «необґрунтованість дій» ТОВ «Еклійс Трейд» при підписанні позовної заяви або зловживанні процесуальними правами на подачу позову, а тому відсутні і підставі для покладення на нього витрат на правничу допомогу.
За таких обставин та наведених висновків, суд узагальнює, що витрати ФГ «МІФ» на правничу допомогу не підлягають розподілу за рахунок ТОВ «Еклійс Трейд» через:
- недотримання ФГ «МІФ» процесуального порядку їх визначення, а саме неподання попереднього розрахунку судових витрат з першою процесуальною заявою по суті спору;
- неможливість у межах справи застосувати дискреційні повноваження на користь ФГ «МІФ», оскільки його дії з подачі заяви про компенсацію судових витрат є несправедливими по відношенню до поведінки ТОВ «Еклійс Трейд», яке у поданій заяві про повернення позовної заяви без розгляду не тільки визнало помилковість подачі неналежних доказів у підтвердження права на підписання позовної заяви, але й заявило про її відкликання;
- залишення судом позовної заяви без розгляду у зв`язку з підписанням особою, яка не має права її підписувати, відбулося за наслідками недоведення ТОВ «Еклійс Трейд» належними доказами відповідного права на підписання адвокатом Коваленком А.О. (у зв`язку з наданням договору щодо представництва в інших правовідносинах), що є процесуальною вадою поданої заяви, але вона не вказує на зловживання процесуальними правами при подачі позову до суду, а тому такі дії не є «необґрунтованими діями позивача» у розумінні частини 5 статті 130 ГПК України.
З огляду на окреслені висновки, суд не здійснює аналіз доказів судових витрат у контексті можливості/неможливості зменшення їх розміру.
На підставі викладеного та керуючись статтями 130 та 232 ГПК України,
у х в а л и в:
У задоволенні заяви ФГ «МІФ» про розподіл судових витрат на правничу допомогу відмовити.
Ухвала набирає законної сили у відповідності до частини 2 статті 235 ГПК України з моменту її прийняття.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до статті 256 ГПК України протягом десяти днів з дня складення повної ухвали.

Повну ухвалу суд склав 25.03.2024

Суддя М.К. Закурін

Копію ухвали направити в електронній формі до Електронного кабінету ТОВ «Еклійс Трейд» та ФГ «МІФ»