ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" березня 2024 р. Справа № 924/759/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" м.Київ

до акціонерного товариства "Хмельницькобенерго" м. Хмельницький

про стягнення 287775388,79 грн заборгованості,

Представники сторін:

від позивача: Прилєпов О.А. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні 21.03.2024 року відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17.07.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11 год. 25 хв. 08 серпня 2023р.

Ухвалою суду від 14.11.2023 справу № 924/759/23 за заявою приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до акціонерного товариства "Хмельницькобенерго" про стягнення 102 070 530,83 грн. заборгованості прийнято до свого провадження. Призначено підготовче засідання на 10 год. "14" грудня 2023 року.

Ухвалою суду від 14.12.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/759/23 на 30 днів. Відкладено підготовче засідання у справі №924/759/23 на 10:00 год. 12 лютого 2024 р.

Ухвалою суду від 12.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/759/23 на 30 днів. Відкладено підготовче засідання у справі та призначено заяву (вх.№05-08/469/23 від 02.02.2024) про збільшення розміру позовних вимог №924/759/23 на 09:30 год. 26 лютого 2024.

Ухвалою суду від 26.02.2024 заяву (вх.№05-08/469/24 від 02.02.2024) про збільшення розміру позовних вимог прийнято судом. Закрито підготовче провадження у справі №924/759/23. Призначено справу №924/759/23 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 09 год. 30 хв. 21 березня 2024 р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося з позовом до суду про стягнення з акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" 89924629,52 грн основного боргу, 620272,07 грн 3% річних, 1282712,09 грн інфляційних втрат, 7546644,52 грн пені, 2696272,63 штрафу на підставі договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.06.2019р. № 0505-03041 за період січень-травень 2023 вартість неоплаченої послуги, жовтень-грудень 2022 - неоплачене коригування за актами коригування.

У відповідності до заяви про збільшення позовних вимог склалась заборгованість за період червень 2023 - грудень 236,58 грн, пені - 16158298,42 грн, штрафу - 4324592,66 грн, 3% річних - 1462345,13 грн, інфляційних втрат - 2648285,17 грн, а всього 251035966,10 грн основного боргу, 2082617,20 грн 3% річних, 3930997,26 грн інфляційних втрат, 23704942,94 грн пені, 7020865,29 штрафу, а всього за січень -грудень 266,10 грн основного боргу, 2082617,20 грн три проценти річних, 3930997,26 грн інфляційних втрат, 23704942,94 грн пені, 7020865,29 грн штрафу.

Свої вимоги позивач мотивує несвоєчасним виконанням відповідачем обумовлених договором зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління об`єктами користувача.

У відзиві на позов (вх.№05-22/5019/23 від 07.08.2023) просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних , інфляційних нарахувань, штрафу.

Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір стягнення 3% річних та інфляційних втрат до 1,00 грн, оскільки відповідач є стратегічним підприємством, від якого залежить стале функціонування електроенергетичної галузі та електроенергетичної національної безпеки в цілому; непомірні високі витрати, які АТ "Хмельницькобленерго" буде вимушене зробити, покриваючи збитки за сплату штрафних санкцій за рахунок, зокрема платників податків; відсутність вини відповідача в здійсненні своєчасного розрахунку; відсутність підтверджених матеріалів збитків позивача та компенсаційний характер знецінення грошових коштів за рахунок інфляційних втрат.

У відповіді на відзив (вх. № 05-22/5358/23 від 23.08.2023р.) представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Звертає увагу на те, що тариф на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління включає витрати оператора системи передачі на закупівлю допоміжних послуг та врегулювання системних обмежень в ОЕС України.

З приводу клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій заявлених до стягнення, вважає, що жоден із доводів відповідача не підтверджує наявності виняткових обставин у цій справі і особливості положення відповідача порівняно з позивачем. Зокрема, посилання відповідача на постанову Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вважає необґрунтованим, оскільки висновок суду у вказаній справі стосувався значного договірного збільшення 3% річних та перевищення розміру штрафних санкцій суми боргу майже в два рази. Натомість заявлені позивачем відсотки річних нараховані у розмірі, передбаченому ст. 625 ЦК України, і не порушують принципу розумності, справедливості та пропорційності. Заявлені позивачем штрафні санкції є незначними порівняно із сумою заборгованості, при цьому таке прострочення є тривалим. Неотримання позивачем коштів, які є джерелом його функціонування, у тому числі для здійснення аварійно-відновлювальних робіт, ставить під загрозу функціонування позивача, як оператора системи передачі, безпеку енергетичної системи та її існування.

Відповідач подав заяву (вх.№05-08/708/24 від 19.02.2024) про визнання частини позовних вимог та просить суд повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову в частині стягнення основного боргу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Проаналізувавши зміст і суть поданої представником відповідача заяви та взявши до уваги положення ст. 191 ГПК України, суд відзначає, що означена заява дійсно за своєю суттю та змістом є заявою про визнання позову відповідачем в частині основного боргу.

За положеннями ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріали справи не містять доказів того, що визнання відповідачем позову (в частині основного боргу) у цій справі суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про ухвалення у справі № 924/759/23 судового рішення.

У клопотанні відповідача про вирішення питання повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору в частині основного боргу суд відмовляє, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, тобто за клопотанням ініційованого позивачем, а не відповідачем. При цьому, судом зазначається, що у відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на підстави, наведені у позові, відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засідання проти позовних вимог про стягнення нарахувань на заборгованість заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

04.06.2019 між державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", як оператором системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України (Виконавець), та акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" (Користувач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0505-03041 (далі - договір).

У п. 1.1 договору сторони погодили, що він регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим Договором Виконавець зобов`язується надавати послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління об`єктами Користувача у складі об`єднаної енергетичної системи ОЕС України, а саме забезпечити надійне та ефективне функціонування ОЕС України, зокрема безперебійне постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог операційної безпеки (далі - Послуга).

Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.3 договору під час виконання вимог цього Договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України.

Договір встановлює обов`язки та права Сторін у процесі оперативного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією (п. 1.4 договору).

Пунктом 1.5 договору визначено, що послуги надаються Оператором системи передачі Користувачу, що виступає на ринку Оператором системи розподілу.

За змістом п. 2.1 договору оплата послуг здійснюється за тарифом, який визначається Регулятором відповідно до затвердженої ним методики та оприлюднюється Виконавцем на своєму офіційному вебсайті. Тариф застосовується з дати прийняття, якщо більш пізній термін не визначено у документі, яким затверджено тариф.

Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 2.4 договору розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги.

Виконавець надає Користувачу акт надання Послуги до 04 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 2.5 договору).

Згідно з п. 2.6 договору Користувач має повернути погодженим один примірник акта надання Послуги в наступному розрахунковому періоді.

Оплата рахунків здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - Сервіс), за умови наявності електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п. 2.7 договору).

У п. 2.8 договору зазначено, що за відсутності заборгованості, надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.

До обов`язків Користувача договором віднесено, зокрема: своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором (пп. 3.1.1); повертати Виконавцю підписаними акти про надання Послуг (пп. 3.2.4); створити необхідні умови для реалізації Виконавцем своїх обов`язків за цим Договором (пп. 3.2.23). Натомість Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу (пп. 3.3.2).

У п. 6.1 договору сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.5 цього Договору, з порушенням термінів Користувач, сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п. 6.9 договору).

Відповідно до п. 6.10 договору сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим Договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання.

За необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф у розмірі 3% від вартості послуг розрахункового періоду, в якому зафіксовано невиконання такого зобов`язання. Сплата штрафних санкцій за відмову від виконання своїх зобов`язань не звільняє Сторони від виконання зобов`язання в натурі, крім випадку, коли управнена Сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання (п. 6.11 договору).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо вони є наслідком непереборної сили (пожежі, повені, землетрусу, стихійного лиха, воєнних дій та інших обставин непереборної сили), якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання Договору.

Сторона, яка не може виконати зобов`язання за Договором, повинна письмово не пізніше п`яти днів з дня настання форс-мажорних обставин повідомити про це іншу Сторону (п. 7.3 договору).

Згідно з п. 7.4 договору наявність форс-мажору має бути підтверджена документами уповноваженого органу України.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання чи припинення форс-мажору позбавляє Сторону права на них посилатися (п. 7.5 договору).

У п. 8.1 договору сторони визнають, що електронний документ (сформований, підписаний з використанням цифрового підпису та переданий за допомогою Сервісу) ідентичний за змістом та реквізитами з документом на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

На підтвердження документів, сформованих за допомогою Сервісу та підписаних цифровим підписом, Сторони зобов`язані надавати одна одній оригінали цих документів за вимогою однієї зі Сторін (п. 8.2 договору).

У п. 8.9 договору сторони погодили, що до цього Договору у разі необхідності можуть бути внесені зміни та доповнення за взаємною згодою.

У разі необхідності внесення змін до цього Договору (у тому числі у випадку ухвалення рішення про реорганізацію та/або ліквідацію підприємства, банкрутство, про внесення, змін до установчих документів щодо найменування і місця знаходження підприємства, про зміну банківських реквізитів, інших даних, що впливають на належне виконання передбачених Договором зобов`язань) вони мають бути оформлені у вигляді додаткової угоди за підписами уповноважених осіб Сторін та скріплені печатками (п. 8.10 договору).

Пунктом 10.1 договору передбачено, що планові обсяги передачі електроенергії Користувач зобов`язаний подавати Виконавцю до 10-ї доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Виконавець протягом 3 днів, їх погоджує і повертає Користувачу.

Акти надання послуг, акти звірки розрахунків, рахунки та будь-які повідомлення за цим Договором повинні направлятися однією Стороною іншій за допомогою Сервісу, електронною поштою або факсимільним повідомленням, а також можуть бути підтверджені рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому Договорі (п. 10.5 договору).

За змістом п. 10.6 договору сформовані акти про надання Послуг, рахунки та будь-які інші документи, передбачені цим Договором, якими Сторони здійснюють обмін у процесі виконання цього Договору, можуть надаватися Сторонами в електронному вигляді за допомогою Сервісу. Податкові накладні отримуються Користувачем виключно є електронному вигляді у порядку, визначеному податковим законодавством.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання; договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 12.1 договору).

Усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох Сторін (п. 13.1 договору).

04.06.2019 сторонами укладено додаткову угоду до договору, в якій, зокрема погодили, що у випадку набуття чинності статей 66 - 71 Закону України "Про ринок електричної енергії" та/або внесення зміни в Договір між членами оптового ринку України щодо закупівлі втрат електричної енергії в магістральних та міждержавних електромережах ДП "НЕК "Укренерго", права та зобов`язання Сторін за Договором в частині розрахунків за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління є обов`язковими для виконання, починаючи з наступного дня після настання одного з таких випадків. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання обома Сторонами (п. п. 1, 6 угоди).

01.08.2019 сторони договору з метою приведення договору у відповідність до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2019 №309 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 21.06.2019 №1120, якою в тому числі внесено зміни до типової форми Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління), дійшли згоди викласти договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.06.2019 №0505-03041 в новій редакції (п. 1 угоди).

Зокрема, до п. 2.1 договору додано абзац, згідно з яким на вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України, до п. 2.4 - абзац, згідно з яким плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий період.

Відповідно до п. 2.7 договору в новій редакції оплата послуг здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - Сервіс), за умови наявності електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п. 2.7 договору).

За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій (п. 2.8 договору в новій редакції).

Пункт 6.11 договору щодо відповідальності у вигляді сплати штрафу, без зміни його змісту, у новій редакції договору викладено як пункт 6.10.

Нова редакції п. 8.10 договору передбачає, що у разі необхідності внесення змін до цього Договору (у тому числі у випадку ухвалення рішення про реорганізацію та/або ліквідацію підприємства, банкрутство, про внесення, змін до установчих документів щодо найменування і місця знаходження підприємства, про зміну банківських реквізитів, інших даних, що впливають на належне виконання передбачених Договором зобов`язань) вони мають бути оформлені у вигляді додаткової угоди за підписами уповноважених осіб Сторін.

Усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами обох Сторін (п. 13.1 договору в новій редакції).

Решта умов договору, зазначених судом вище, додатковою угодою від 01.08.2019 не змінені.

При цьому у додатковій угоді сторони погодили вважати чинними додатки та Додаткові угоди до Договору, які укладені до внесення змін, обумовлених п.1 цієї додаткової угоди; поширити умови даної додаткової угоди на взаємовідносини Сторін, які виникли до її укладення з 01.07.2019 року відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України (п. п. 2, 3 угоди).

Додатковою угодою від 17.09.2021 з метою приведення договору у відповідність до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 07.02.2020 №360, якою в тому числі внесено зміни до типової форми Договору про надання, послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління), сторони виклали договір в новій редакції (п. 1 угоди).

Так, у новій редакції договору змінено умови, зокрема розділу 2 щодо ціни договору та умов оплати.

Відповідно до п. 2.1 договору в редакції вищезазначеної додаткової угоди ціна договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року.

Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), відповідно до затвердженої нею методики та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою (п. 2.2 договору в редакції угоди від 17.09.2021).

Згідно з п. 2.3 договору в редакції угоди від 17.09.2021 обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі.

Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України (п. 2.4 договору в редакції угоди від 17.09.2021).

Розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги (п. 2.5 договору в редакції угоди від 17.09.2021).

Відповідно до п. 2.6 договору в редакції угоди від 17.09.2021 плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем повідомлень в тому числі щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий період. У разі зміни планових обсягів Послуги протягом розрахункового місяця Користувач передає оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю повідомлення про зміну обсягів Послуги. Оператор системи передачі (ОСП), Виконавець протягом 5 робочих днів після отримання такого повідомлення коригує розмір наступних планових платежів.

За змістом п. 2.7 договору в редакції угоди від 17.09.2021 Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта надання Послуги. Акт надання Послуги ОСП надає Користувачу протягом перших 11 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається на підставі даних, що надаються до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком" (далі - Сервіс), що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Акт коригування наданої послуги у відповідному розрахунковому періоді у двох примірниках ОСП направляє Користувачу. Користувач здійснює підписання акта коригування наданої Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 календарних днів та повертає один примірник підписаного акта ОСП. Оплату вартості Послуги, що виникла в результаті коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює протягом 3 банківських днів з дня отримання акта.

Пунктом 2.8 договору в редакції угоди від 17.09.2021 передбачено, що Користувач має повернути погоджений та оформлений належним чином (підписаний та скріплений печаткою) один примірник акта надання Послуги протягом 5 календарних днів з дати отримання. У разі неотримання ОСП у зазначений термін підписаного Користувачем акта надання Послуги або заперечень щодо прийняття послуг такий акт вважається погодженим, а послуги - прийнятими Користувачем. При цьому примірник акта надання Послуги повертається ОСП не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Оплата Послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Сервісу, за умови наявності кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п. 2.9 договору в редакції угоди від 17.09.2021).

Згідно з п. 2.9 договору в редакції угоди від 17.09.2021 за відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача.

Оплата вартості нарахованих штрафних санкцій та/або пені здійснюється на поточний рахунок ОСП, що зазначається в рахунку до сплати. За дату оплати рахунку приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок ОСП (п. 2.11 договору в редакції угоди від 17.09.2021).

Пунктом 6.1 договору в редакції додаткової угоди від 17.09.2021 передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.5 цього Договору, з порушенням термінів Користувач сплачує оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати. Сума пені (без ПДВ) зазначається у платіжному документі окремим рядком.

Згідно з новою редакцією п. 10.1 договору планові обсяги Послуги Користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Форма подання повідомлення розміщена на офіційному вебсайті ОСП у постійному онлайн доступі.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2021. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 12.1 договору в редакції угоди від 17.09.2021).

Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання обома Сторонами. Умови даної додаткової угоди поширюються на взаємовідносини Сторін, які виникли до її укладення з 08.02.2020 року відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України (п. п. 6, 7 угоди від 17.09.2021).

20.12.2021 до договору сторонами укладено додаткову угоду, якою з метою приведення договору у відповідність до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 10.11.2021 №2027, якою в тому числі внесено зміни до типової форми Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління), договір викладено в новій редакції (п. 1 угоди).

Так, пунктом 2.7 у редакції вищезазначеної угоди передбачено, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі -АКО). Акти-приймання-передачі Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно).

Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги у відповідному розрахунковому періоді: Виконавець направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Користувач здійснює підписання актів надання Послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів з дня їх отримання Користувачем та повертає Виконавцю (п. 2.8 договору в редакції угоди від 20.12.2021).

За відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій, за наявності згоди Користувача (п. 2.9 договору в редакції угоди від 20.12.2021).

Оплата вартості нарахованих штрафних санкцій та/або пені здійснюється на поточний рахунок ОСП, що зазначається в рахунку до сплати. За дату оплати рахунку приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок ОСП (п. 2.10 договору в редакції угоди від 20.12.2021).

У новій редакції договору змінено також п. 6.1 договору, а саме: за внесення платежів, передбачених главою 2 цього Договору, з порушенням термінів Користувач сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Оплата пені здійснюється за окремим рахунком.

Відповідно до п. 10.1 договору в редакції угоди від 20.12.2021 планові обсяги Послуги Користувач зобов`язаний подавати Виконавцю до десятої доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Виконавець протягом трьох днів їх погоджує і повертає Користувачу, у разі не погодження.

Будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта наданої Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що Виконавець зобов`язаний, повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за вказаним у договорі посиланням. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами в один і той самий спосіб (залежно від форми документа) (п. 10.6 договору в редакції угоди від 20.12.2021).

Згідно з п. 10.7 договору в редакції угоди від 20.12.2021 рахунки, акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачу, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з часу набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Для забезпечення електронного документообігу Сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватися правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені (п. 10.8 договору в редакції угоди від 20.12.2021).

У п. 10.10 договору в редакції угоди від 20.12.2021 зазначено, що Сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою Сервісу з використанням реєстраційних даних Сторони, є такими, що підписані цією Стороною (уповноваженою нею особою).

У додатковій угоді від 20.12.2021 зазначено, що Додатки до Договору, які укладені до внесення змін обумовлених п.1 цієї додаткової угоди, вважати чинними. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання обома Сторонами (п. п. 2, 3 угоди).

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, про що сторонами складено та підписано акти надання послуги, а саме: Позивачем було надано послуг за Договором у період січень - грудень 2023:

- Акт надання послуги від 31.01.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041

(з урахуванням Акту коригування від 21.04.2023 до Акту надання Послуги від 31.01.2023) на

суму 16 507 184,12 грн;

- Акт надання послуги від 28.02.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041

(з урахуванням Акту коригування від 19.05.2023 до Акту надання Послуги від 28.02.2023) на

суму 16 751 018,70 грн;

- Акт надання послуги від 31.03.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041

(з урахуванням Акту коригування від 16.06.2023 до Акту надання Послуги від 31.03.2023) на

суму 17 921 810,81 грн;

- Акт надання послуги від 30.04.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041

на суму 20 252 771,68 грн;

- Акт надання послуги від 31.05.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041

на суму 18 404 522,80 грн,

всього на суму: 89 837 308,11 грн.

Крім того, за період жовтень 2022 - грудень 2022 у 2023 році були відкориговані дані щодо об`єму та вартості наданих послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління за Договором, що підтверджується наступними документами:

- Акт коригування від 21.02.2023 до Акту надання Послуги від 31.10.2022 - сума

коригування: 54628,60 грн;

- Акт коригування від 17.03.2023 до Акту надання Послуги від 30.11.2022 - сума

коригування: 24 142,13 грн;

- Акт коригування від 30.03.2023 до Акту надання Послуги від 31.12.2022 - сума

коригування: 8550,68 грн,

всього на суму: 87 321,41 грн.

Отже, враховуючи вартість неоплаченої Послуги за січень -травень 2023 року, а також неоплачене коригування за період жовтень - грудень 2022 за актами коригування, внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язань щодо оплати послуг за Договором утворилась заборгованість у загальному розмірі: 89 837308,11 грн + 87 321,41 грн = 89 924 629,52 грн

За період червень 2023 року - грудень 2023 року, підтверджується наступними документами:

- Акт надання послуги від 30.06.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041 (з урахуванням Акту коригування від 20.10.2023 до Акту надання Послуги від 30.06.2023) на суму 17 545 259,12грн;

- Акт надання послуги від 31.07.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041 (з урахуванням Акту коригування від 17.11.2023 до Акту надання Послуги від 31.07.2023) на суму 21 730 654,44 грн;

- Акт надання послуги від 31.08.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041 (з урахуванням Акту коригування від 27.12.2023 до Акту надання Послуги від 31.08.2023) на суму 22 738 019,29 грн;

- Акт надання послуги від 30.09.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041 на суму 21 456 888,89 грн;

- Акт надання послуги від 31.10.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041 на суму 24 274 469,53 грн;

- Акт надання послуги від 30.11.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041 на суму 26 143 755,77 грн;

- Акт надання послуги від 31.12.2023 згідно з Договором від 04.06.2019 № 0505-03041 на суму 27 252 504,30 грн,

Всього на суму: 161 141 551,34 грн.

Крім того, за період квітень 2023 - травень 2023 були відкориговані дані щодо об`єму та вартості наданих послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління за Договором, що підтверджується наступними документами: - Акт коригування від 17.07.2023 до Акту надання Послуги від 30.04.2023 - сума коригування від`ємна: - 59 775,52 грн; - Акт коригування від 18.08.2023 до Акту надання Послуги від 31.05.2023 - сума коригування: 29 560,76 грн

Відповідачем надані Послуги за Договором за період червень 2023 року - грудень 2023 року оплачені не були.

Отже, внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язань щодо оплати послуг за Договором за період червень 2023 року - грудень 2023 року утворилась заборгованість у розмірі: 161 141 551,34 - 59 775,52 + 29 560,76 = 161 111 336,58 грн

Загальна сума заборгованості за період січень-грудень 2023 склала 251 035 966,10 грн

У вищезазначених актах наданих послуг сторони підтвердили факт належного надання Виконавцем Послуги Користувачу, відповідно до умов Договору, і що Користувач не має претензій до Виконавця стосовно наданої Послуги.

При цьому у виставлених відповідачу рахунках позивач зазначив про погодження планових обсягів на відповідні місяці, про застосований тариф на послуги та умови розрахунків згідно з умовами укладеного договору.

У матеріали позивачем надано відомості щодо виставлених рахунків (зокрема, щодо підписання, дати відправлення та доставлення рахунків).

При цьому сторонами до актів наданих послуг було підписано акти коригування на підставі зміни фактичних обсягів.

Позивачем надано відомості, зокрема щодо підписання, дати відправлення та доставлення актів коригування (за період жовтень - грудень 2022 та квітень - травень 2023).

Матеріали справи містять надані позивачем списки відправлення кореспонденції, у тому числі відповідачу, протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису позивача та відповідача до відповідних документів.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли із договору про надання послуг з диспечерського (оперативно-технологічного) управління, укладеного для забезпечення функціонування ринку електричної енергії.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з наведеними у ст. 1 цього Закону визначеннями учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - це виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом; Оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії; диспетчерське управління - оперативно-технологічне управління об`єднаною енергетичною системою України із забезпеченням надійного і безперебійного постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог енергетичної безпеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" Оператор системи передачі здійснює, зокрема диспетчерське (оперативно-технологічне) управління режимами роботи ОЕС України відповідно до цього Закону, кодексу системи передачі та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Кодексом системи передачі, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №309 (далі - Кодекс системи передачі), передбачено, що управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, розподілу, споживання електричної енергії та зберігання енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки здійснюється шляхом диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі - диспетчерське управління). Функції диспетчерського управління ОЕС України та організацію паралельної роботи з енергетичними системами інших держав здійснює ОСП. Диспетчерське управління поширюється на суб`єктів господарювання, об`єкти електроенергетики або об`єкти електроспоживання та/або УЗЕ яких підключені до ОЕС України (п. 1.1 - 1.3 глави 1 розділу VII Кодексу системи передачі).

За приписами ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема договори про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором.

Типовий договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління є додатком 5 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 (далі - Типовий договір).

Як слідує з матеріалів справи, між позивачем як оператором системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України (Виконавець), та відповідачем (Користувач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.06.2019 №0505-03041, за яким Виконавець зобов`язався надавати послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління об`єктами Користувача у складі об`єднаної енергетичної системи ОЕС України, а саме: забезпечити надійне та ефективне функціонування ОЕС України, зокрема безперебійне постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог операційної безпеки, а Користувач зобов`язався здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору (п. п. 1.1, 1.2 договору) (тут і далі - в редакції додаткової угоди до договору від 20.12.2021).

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що Користувач зобов`язується здійснювати розрахунки за договором своєчасно та в повному обсязі (пп. 3.2.1 договору).

Умови оплати визначені розділом 2 договору.

Так, розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до 20 числа розрахункового місяця - 35 % вартості Послуги; до останнього банківського дня календарного місяця - 30 % вартості Послуги (п. 2.5 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем повідомлень в тому числі щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий період.

Пунктом 2.7 договору, зокрема передбачено, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У період з січня 2023 року - грудень 2023 року позивачем надано відповідачу передбачені договором послуги, про що сторонами без зауважень та заперечень підписано відповідні акти надання послуги, та у подальшому - акти коригування до актів надання послуги (за жовтень-грудень 2022; квітень 2023 року - травень 2023 року).

Відповідачем протягом січень 2023 року - грудень 2023 року здійснювалась оплата послуг за договором, що підтверджується наданою позивачем випискою з рахунку.

Разом з тим, починаючи з січня 2023 року, відповідачем не сплачено попередню поетапну оплату планової вартості послуг (три платежі згідно з п. 2.5 договору), вартість послуг на підставі підписаних актів надання послуг (до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно)) та вартість послуг після коригування обсягів (до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно)) (згідно з п. 2.7 договору), в результаті чого на момент подачі заяви про збільшення позовних вимог у нього утворилась заборгованість в сумі 251 035 966,10 гривні.

Доказів, які би спростовували зазначену заборгованість, суду не подано.

З огляду на вищенаведене, позовні про стягнення 251 035 966,10 грн є обгрунтованими.

Судом враховується, що відповідно до ст. 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на вищенаведене, визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення 251 035 966,10 грн заборгованості, відсутність обставин, які би свідчили про невідповідність визнання позовних вимог закону або про порушення прав чи інтересів інших осіб, позовні вимоги про стягнення з відповідача 251 035 966,10 грн заборгованості підлягають задоволенню.

Разом з тим, з огляду на приписи статей 11, 509, 525, 526, 629 ЦК України, статті 193 ГК України, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.11.2022 у справі №927/713/21, від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 22.09.2022 у справі №920/724/21.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 2 082 617,20 грн 3% річних, 3 930 997,26 грн інфляційних втрат згідно з поданим розрахунком (з січня по грудень 2023) та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку заявлених до стягнення 2 082 617,20 грн 3% річних, 3 930 997,26 грн інфляційних втрат та встановлено, що вказані нарахування здійснені у можливих межах, з огляду на що вимоги про їх стягнення є правомірними.

Доказів на спростування заявлених до стягнення нарахувань суду не подано.

Також позивач просить стягнути з відповідача 23 704 942,94 грн пені та 7 020 865,29 грн штрафу.

Судом враховується, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями, в розумінні ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди від 17.09.2021 сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.5 цього Договору, з порушенням термінів Користувач сплачує оператору системи передачі (ОСП), Виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати.

У п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди від 20.12.2021 зазначено, що за внесення платежів, передбачених главою 2 цього Договору, з порушенням термінів Користувач сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Здійснивши перевірку розрахунку пені на предмет відповідності умовам укладеного сторонами договору (зі змінами), вимогам чинного законодавства, у тому числі ст. 232 ГК України, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", суд дійшов висновку, що нарахування пені є правомірним.

Також у п. 6.10 договору сторони узгодили, що за необгрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф у розмірі 3% від вартості послуг розрахункового періоду, в якому зафіксовано невиконання такого зобов`язання. Сплата штрафних санкцій за відмову від виконання своїх зобов`язань не звільняє Сторони від виконання зобов`язання в натурі, крім випадку, коли управнена Сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Зазначений пункт договору узгоджується із відповідним пунктом Типового договору.

Враховуючи те, що штраф за умовами п. 6.10 договору розраховується від вартості послуг розрахункового періоду, в якому зафіксовано невиконання такого зобов`язання, беручи до уваги невиконання відповідачем зобов`язання з оплати нарахування штрафу на вартість фактично наданих послуг узгоджується з умовами п. 6.10 договору.

При цьому щодо заперечень відповідача проти стягнення штрафу суд вважає слушними аргументи позивача про те, що зобов`язанням, про яке йдеться у п. 6.10. договору, є повна та своєчасна оплата відповідачем наданої послуги, а відмовою є фактичні дії відповідача по неоплаті наданих послуг, при цьому протягом тривалого періоду.

З приводу посилань відповідача пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" судом враховується таке.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/23, від 05.02.2024 №49/2024. Зокрема, Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 05.02.2024 №49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. ст. 1, 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України; Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг; Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Пунктом 5 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду" в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП №333 від 27.02.2022 було передбачено: "Рекомендувати учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

У подальшому пункти 1-12 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 замінено новим пунктом 1 в редакції постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022, підпунктом 16 якої передбачено: "зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії".

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З наведеного суд доходить висновку, що пп. 16 п. 1 вищезазначеної постанови НКРЕКП, який набрав чинності 26.04.2022, не розповсюджує свою дію на спірні правовідносини, оскільки нарахування пені та штрафу позивачем здійснено до 26.04.2022. На зазначене також звертає увагу позивач.

Таким чином, виходячи з наведених обставин невиконання відповідачем обов`язку щодо здійснення розрахунків за договором у передбачені ним строки, перевіривши правильність нарахування заявлених до стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, суд доходить висновку, що вимоги про їх стягнення є обгрунтованими, такими, що відповідають умовам договору та положенням чинного законодавства, відповідно, підлягають задоволенню.

Також відповідач звертає увагу на дію воєнного стану в Україні як на обставини, що впливають на договірні зобов`язання сторін, платоспроможність відповідача та мають для нього ефект форс-мажорних обставин.

З цього приводу судом враховується, що згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З аналізу наведених норм слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Зокрема, у п. 7.1 договору сторони також визначили, що вони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо вони є наслідком непереборної сили (пожежі, повені, землетрусу, стихійного лиха, воєнних дій та інших обставин непереборну сили), якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання Договору.

Сторона, яка не може виконати зобов`язання за Договором, повинна письмово не пізніше п`яти днів з дня настання форс-мажорних обставин повідомити про це іншу Сторону (п. 7.3 договору).

Згідно з п. 7.4 договору наявність форс-мажору має бути підтверджена документами уповноваженого органу України.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання чи припинення форс-мажору позбавляє Сторону права на них посилатися (п. 7.5 договору).

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) можуть бути засвідчені, зокрема Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видання сертифікатів про такі обставини.

Однак відповідачем ні у порядку, передбаченому Законом України "Про торгово-промислові палати в Україні" та п. 7.4 договору, ні іншими належними та допустимими доказами не підтверджено наявності будь-яких обставини непереборної сили для відповідача і що саме такі обставини зробили неможливим виконання ним свого зобов`язання за договором.

Для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний надати не лише документ уповноваженого органу, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04.10.2022 у справі №927/25/21).

При цьому суд вважає слушними доводи позивача про те, що зазначені відповідачем обставини негативно впливають і на діяльність позивача.

У відзиві на позов відповідач просить у випадку встановлення порушення прав позивача та наявності підстав для стягнення нарахувань зменшити розмір стягнення по кожному з нарахувань до 1 гривні. Клопотання мотивує неспівмірністю, непропорційністю нарахувань.

При цьому в обґрунтування своєї позиції щодо зменшення заявлених до стягнення нарахувань посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Судом береться до уваги, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ГПК України).

У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі №902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, змінили розмір процентної ставки, передбаченої в ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яносто календарних днів.

Отже, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/417/18, а саме - встановлення відсотків річних на рівні 40% та 96%, і їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час як у справі №924/965/22, яка розглядається, відсотки річних нараховані за встановленою у ст. 625 ЦК України ставкою у розмірі 3%, порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу трьох процентів річних судом не встановлено.

Ці висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.09.2022 у справі №910/9911/21, 21.06.2022 у cправі №910/9905/21.

З приводу можливості зменшення інфляційних нарахувань суд зауважує, що такі нарахування в силу свого компенсаційного характеру спрямовані на відшкодування втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, які лежать в неконтрольованій сторонами площині. Їхній розмір залежить від встановленого у передбаченому законодавством порядку індексу інфляції, а не погоджується сторонами в договірному порядку, з чого оцінка такого розміру не може здійснюватися з точки зору принципів розумності, справедливості та пропорційності. Одночасно можливість зменшення відповідних нарахувань судом чинним законодавством не передбачена.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.03.2023 у справі №910/17556/21, визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Щодо клопотання відповідача про зменшення нарахувань в частині пені та штрафу, судом враховується, що відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм статті 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19 від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20.

У постановах від 12.06.2019 у справі № 904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі №904/4083/18 Верховний Суд вказав на те, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

В питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути однакових умов, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій.

При цьому суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення таких санкцій. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи.

Таким чином, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій.

Верховний Суд у постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 зауважив, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 у справі № 910/6471/20, на позивача у справі не покладається обов`язок з доведення (доказування) спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань. Тобто при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання, презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки (постанова Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20). Позивач не зобов`язаний доводити наявність у нього збитків у зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем.

За змістом ч. 1 ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК під розміром збитків потрібно розуміти саме суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/9911/21, від 14.07.2021 у справі №916/878/20.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Так, дослідивши матеріали справи, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів у підтвердження обставин, які би слугували підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Наведені відповідачем, зокрема аргументи щодо частки держави у товаристві, стратегічного становища товариства, від якого залежить стале функціонування енергетичної системи, негативних наслідків воєнного стану та карантинних обмежень для діяльності товариства, необхідність дотримання механізму оплати на ринку електричної енергії тощо слушно спростовані позивачем з посиланням на належність останнього до сфери управління Міністерства енергетики України та перебування повністю в державній власності, на поширення негативних наслідків воєнного стану та карантинних обмежень в країні на позивача в такій же мірі, як і на відповідача, на порушення саме відповідачем механізму оплати на ринку електричної енергії, учасниками якого є обидві сторони спору.

Крім того, судом враховується, що заявлені позивачем пеня та штраф не є значними чи завищеними у порівнянні із сумою основної заборгованості; прострочення сплати заборгованості відповідачем є тривалим; доказів вжиття відповідачем дій, спрямованих на погашення заборгованості, матеріали справи не містять; визнання відповідачем розміру основної заборгованості не змінює того факту, що заборгованість станом і на час розгляду справи не сплачена.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, відсутність доказів у підтвердження винятковості обставин, які би могли стати підставою для зменшення нарахованих штрафних санкцій, відсутність підстав для зменшення нарахованих 3% річних та інфляційних нарахувань, клопотання відповідача про зменшення зазначених нарахувань до 1 гривні задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи обставини справи та вищенаведені законодавчі положення у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача, з урахуванням ч. 1 ст. 130 ГПК України в частині позовних вимог, визнаних відповідачем.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ до акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Хмельницький про стягнення 251 035 966,10 грн заборгованості, 23 704 942,94 грн пені, 7 020 865,29 грн штрафу, 2 082 617,20 грн 3% річних, 3 930 997,26 грн інфляційних втрат задовольнити .

Стягнути з акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Хмельницький, вул. Храновського, буд. 11А (код 22767506) на користь приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25 (код 00100227) 251 035 966,10 грн (двісті п`ятдесят один мільйон тридцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень 10 коп.) заборгованості, 23 704 942,94 грн (двадцять три мільйони сімсот чотири тисячі дев`ятсот сорок дві гривні 94 коп.) пені, 7 020 865,29 грн (сім мільйонів двадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 29 коп.) штрафу, 2 082 617,20 грн (два мільйони вісімдесят дві тисячі шістсот сімнадцять гривень 20 коп.) 3% річних, 3 930 997,26 грн (три мільйони дев`ятсот тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім гривень 26 коп.) інфляційних втрат, 1 159 800,00 грн (один мільйон сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 21.03.2023.

Суддя І.В. Грамчук

Виддруков. 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); 3 - відповідачу ()