ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 Справа № 917/2313/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Михатило А.В. розглянувши справу № 917/2313/23

За позовом фізичної особи - підприємця Білоуса Володимира Івановича, АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2

до Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36020

про стягнення 38 319,17 грн,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Полтавської області перебуває справа за позовом Фізичної особи - підприємця Білоуса Володимира Івановича до відповідача Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення 38 319,17 грн заборгованості за договором № 32 на розробку проектної документації на об`єкт: «Капітальний ремонт провулку Романа Шухевича у місті Полтава», з яких: 33 299,70 грн - інфляційні втрати за період з серпня 2021 року по квітень 2023 року, 5 019,47 грн - 3% річних за період з 17.07.2021 року по 20.04.2023 року (вх. № 2487/23).

Також у позовній заяві позивач просить стягнути на його користь судові витрати в розмірі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою суду від 08.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167,184 ГПК України. Встановлено позивачу строки: для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов; для надання відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися - 5 днів з моменту отримання даної ухвали суду.

26.01.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 1096), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, зауважує, що позивачем було умисно затягнуто питання сплати відповідачем інфляційних та річних, зазначені вимоги не були предметом спору в справі № 917/377/22 та підтвердив факт сплати 21.04.2023 на користь позивача 103 547,84 грн основного боргу за договором № 32 на розробку проектної документації на об`єкт: «Капітальний ремонт провулку Романа Шухевича у місті Полтава» від 16.03.2020 року, встановленого рішенням Господарського суду Полтавської області від 08.08.2022 року в справі № 917/377/22.

Також відповідач у відзиві зазначив, що Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради є органом місцевого самоврядування і у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні з місцевого бюджету у першу чергу фінансуються видатки на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Всі бюджетні проплати здійснюються у відповідності до регламентованого порядку, затвердженої першочерговості та за умови наявності фінансових ресурсів. Сплата інфляційних втрат та 3% річних на користь позивача за власною ініціативою не є можливою.

01.02.2024 року до суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для надання відзиву по справі № 917/2313/23 (вх. № 1356), де було зазначено, що ним не було отримано копії ухвали від 08.01.2024 року в паперовому вигляді. Доступу до електронного кабінету відповідач не має, тому про направлення вищезазначеної ухвали до електронного кабінету в підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відповідач дізнався від працівників суду в ході усного спілкування. Також відповідач просить врахувати те, що на території України введено воєнний стан.

Ухвалою від 06.02.2024 року суд задовольнив клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву по справі № 917/2313/23 (вх. № 1356 від 01.02.2024 р.), поновити відповідачу строк для подання вказаного відзиву.

08.02.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 1758), в які було підтримано позовні вимоги та зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності на невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

16.03.2020 року фізична особа-підприємець Білоус Володимир Іванович, як підрядник, та Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, як замовник, уклали договір №32 на розробку проектної документації на об`єкт: «Капітальний ремонт провулку Романа Шухевича у місті Полтава» (далі - договір, а. с. 37-42).

Відповідно до п. 1.1 договору, замовник, доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до діючих державно-будівельних норм та державних стандартів України, законодавчих та нормативно-правових актів розробити проектну документацію на об`єкт: «Капітальний ремонт провулку Романа Шухевича у місті Полтава», відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з п. 2.1 договору, загальна ціна договору згідно зведеного кошторису та договірної ціни складає: 94 976,84 грн, у тому числі ЄП 5% - 4 748,84 грн. У п. 2.2 договору вказано, що договірна ціна може бути уточнена.

За п. 2.3 договору за розробку проектної документації замовник перерахує кошти підряднику на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунку(-ів).

Додатковою угодою № 1 від 24.12.2020 р. (а.с.46, 47) сторони внесли зміни у п. 2.1. п. 5.2., п. 12.1 договору, зокрема:

- визначили договірну вартість робіт у сумі 94 976,84 грн., у тому числі ЄП 5%: 4 748,84 грн. Сума фінансування у 2020 році 0,00 грн., сума фінансування у 2021 році 94 976,84 грн.;

- продовжили термін закінчення робіт 08.10.2021 р.;

- продовжили строк дії договору до 08.10.2021 р., а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань; а також виклали у новій редакції додатки № 1, № 3 та № 4 до договору.

Додатковою угодою № 2 від 13.09.2021 р. (а. с. 51) сторони внесли зміни в п. 5.2., п. 12.1 договору, зокрема, узгодили строк закінчення робіт 31.12.2021 р. та строк дії договору до 31.12.2021 р., а також виклали у новій редакції додатки до договору.

За двостороннє підписаним актом здачі-приймання виконаних робіт № 32/20 від 06.07.2021 р. (а. с. 53), підрядник виконав, а замовник прийняв передбачені в договорі роботи загальною вартістю 94 976,84 грн. Виконані позивачем роботи відповідач прийняв без зауважень.

В п. 4.4 договору вказано, що замовник на протязі 10 (десяти) днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

У встановлені договором строки відповідач не оплатив вартість робіт на суму 94 976,84 грн, тому позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення зазначеної суми.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 року в справі № 917/377/22 позов задоволено повністю, стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь позивача 94 976,84 грн основного боргу за договором, 2 481,00 грн витрат зі сплати судового збору; 3 500,00 грн адвокатських витрат (а. с. 7 - 19).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 року рішення Господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 року в справі №917/377/22 залишено без змін (а. с. 20 - 35).

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до платіжної інструкції №349130783 на суму 103 457,84 грн (а. с. 36) відповідач перерахував суму основного боргу за договором 21 квітня 2023 року.

Враховуючи порушення відповідачем умов договору в частині порушення строку оплати виконаних робіт із посиланням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення з відповідача 5 019,47 грн 3% річних, нарахованих за період з 17.07.2021 по 20.04.2023, та 33 299,70 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з серпня 2021 року по квітень 2023 включно (розрахунок ціни позову долучений до матеріалів справи, а. с. 54, 55).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір підряду.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 в справі № 917/377/22 заборгованість відповідача за договором становить 94 976,84 грн основного боргу.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002р, Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007р. одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 року по справі № 917/377/22 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п. 4.4. договору вказано, що замовник на протязі 10 (десяти) днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

За двостороннє підписаним актом здачі-приймання виконаних робіт № 32/20 від 06.07.2021 (а. с. 53), підрядник виконав, а замовник прийняв передбачені в договорі роботи загальною вартістю 94 976,84 грн. Таким чином, останнім днем виконання зобов`язання зі сплати виконаних робіт є 16.07.2021 року.

Матеріалами справи підтверджено, відповідач перерахував позивачу 103 457,84 грн основного боргу 21 квітня 2023 (платіжна інструкція №349130783 від 21.04.2023 року, а. с. 36).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 11 124,28 грн 3% річних, нарахованих за період з 16.07.2021 по 21.04.2023 (розрахунок річних долучений до матеріалів справи, а. с. 48).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірною та підлягає задоволенню.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові КГС у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, за якою якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Позивач заявив до стягнення 33 299,70 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з серпня 2021 року по квітень 2023 включно (розрахунок ціни позову долучений до матеріалів справи, а. с. 54). З огляду не те, що фактично сплата заборгованості відбулась 21.04.2023, суд враховує позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/13071/19 щодо нарахування та сплати боржником інфляційних втрат за неповний місяць.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

На думку КГС методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується. Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд встановив, що розмір позовних вимог в частині стягнення інфляційних не перевищує розрахований судом, тому підлягає задоволенню повністю в сумі 33 299,70 грн.

Перевірка правильності розрахунку річних та інфляційних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, посилання відповідача на те, що він є органом місцевого самоврядування, що всі бюджетні проплати здійснюються у відповідності до регламентного порядку, затвердженої першочерговості, за умови наявності фінансових ресурсів та те, що відсутність звернення (вимоги) позивача про сплату інфляційних втрат та 3 % річних унеможливило внесення даного питання на розгляд відповідним посадовим особам суд критично оцінює та зазначає, що Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

За наведеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю та стягнення з відповідача 38 319,17 грн, з яких: 5 019,47 грн 3% річних та 33 299,70 грн інфляційних втрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до договору № 16/інф від 16.10.2023 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем (клієнтом) та адвокатом Сучковою Юлією Олександрівною (а. с. 56 - 59), сторони домовилися про наступне:

- предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та засобами правової допомоги Клієнту, а саме: опрацювання документів на предмет можливості підготовки, складання та подання позову до Господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості зі сплати інфляційних втрат та 3 процентів річних з Управління ЖКГ ВК Полтавської області (п. 1.1 договору);

- клієнт зобов`язується прийняти та оплатити юридичні послуги (правову допомогу), вказані у п. 1.1 цього договору. Сторони домовились, що гонорар адвоката складає за надані юридичні послуги 5 000 гривень (п. 1.2 договору);

- до складу наданих юридичних послуг (правової допомоги) адвокатом на виконання цього договору включається: консультування телефоном; аналіз документації, що надається Клієнтом чи направляється засобами електронного, поштового зв`язку; підготовка проектів листів, договорів, процесуальних документів, наказів, рішень тощо; приїзд адвоката до місця розташування (діяльності, юридичної адреси, тощо) клієнта. При цьому час витрачений на проїзд та перебування адвоката у клієнта включається у вартість наданих послуг (правової допомоги) по ціні не вищій ніж встановлено законодавством України про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами справ. Час перебування у дорозі визначається (та дорівнює) тривалості маршруту громадського (міжміського) транспорту з м. Полтави (Полтавська область) до місця знаходження Клієнта, з урахуванням часу зупинок та пересадок; участь у переговорах, судових засіданнях, нарадах тощо (п. 1.4 договору);

Наявність статусу адвоката та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 23.01.2018 № 2010 у Сучкової Юлії Олександрівни підтверджується витягом з реєстру адвокатів України Національної асоціації адвокатів України.

В акті надання послуг № 377 від 17.11.2023 (а. с. 60) сторони підтвердили, що адвокат надав позивачу юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги від 16.10.2023 року, а саме: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи; вивчення документів (правовий аналіз наданих клієнтом документів) необхідних для складання позовної заяви ФОП Білоус В. І. до Управління ЖКГ ВК Полтавської міськради про стягнення заборгованості зі сплати інфляційних втрат та 3 процентів річних по справі № 917/377/22; аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; підготовка проекту позовної заяви ФОП Білоус В. І. до Управління ЖКГ ВК Полтавської міськради про стягнення заборгованості; розгляд питання щодо підготовки розрахунку 3% річних та інфляційних втрат до вказаної позовної заяви; складання розрахунку суми судових витрат, які ФОП Білоус В. І. очікує понести; обговорення з клієнтом проекту позовної заяви ФОП Білоус В. І. до Управління ЖКГ ВК Полтавської міськради про стягнення заборгованості; виготовлення копій документів - додатків до вказаної позовної заяви; формування, оформлення та направлення пакету документів (вказаної позовної заяви з додатками) на адресу відповідача; формування, оформлення для подання пакету документів вказаної позовної заяви з додатками на адресу Господарського суду Полтавської області; консультування клієнта з приводу доцільності забезпечення позову в рамках господарської справи; консультування клієнта з приводу існуючого порядку оскарження рішення господарського суду, порядку набрання рішенням законної сили; консультування клієнта з питань порядку звернення до відділу державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду.

В акті підтверджена загальна вартість послуги з надання правничої допомоги в сумі 5 000,00 грн.

В підтвердження оплати професійної правничої допомоги позивач надав квитанцію № 17/377 від 17.11.2023 року, за якою позивач сплатив адвокату Сучковій Ю. О. 5 000,00 грн за подання позову про стягнення інфляційних втрат та 3% річних (а. с. 61).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 5 000,00 грн.

Суд зазначає, що у розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Заперечуючи проти стягнення таких витрат відповідач не заявляв клопотання про їх зменшення судом.

Суд встановив, що вказані судові витрати пов`язані з розглядом цієї справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Також при зверненні до суду із цим позовом позивач сплатив 2 684,00 грн судового збору за квитанцією до платіжної інструкції №0.0..1 від 05.12.2023 (а. с. 3а). Факт надходження цього судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від05.12.2023 (а. с. 70).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору та в сумі 5 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36020, ) на користь Фізичної особи - підприємця Білоуса Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 5 019,47 грн 3% річних, 33 299,70 грн інфляційних втрат; 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору та 5 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення складено та підписано 21.03.2024 р. (після виходу судді з відпустки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко