ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Справа № 925/131/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до 1.фізичної особи-підприємця Синьоок Галини Іванівни, м. Черкаси

2.фізичної особи-підприємця Синьоок Катерини Іванівни,

м. Черкаси

про стягнення 48 858 грн. 54 коп.,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулась з позовом Черкаська міська рада до фізичної особи-підприємця Синьоок Галини Іванівни та фізичної особи-підприємця Синьоок Катерини Іванівни про стягнення з фізичної особи-підприємця Синьоок Галини Іванівни 5 403 грн. 22 коп. та фізичної особи-підприємця Синьоок Катерини Іванівни 43 455 грн. 32 коп. безпідставно утримуваних грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою площею 0,0992 га за кадастровим номером :06:041:0107 без правовстановлюючих документів.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Від першого відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує, з тих підстав, що плата за землю по вул. Пастерівській, 178 нараховується ГУ ДПС у Черкаській області згідно п. 286.5 Податкового кодексу України ОСОБА_1 як фізичній особі.

Також перший відповідач вказує, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 не здаються в оренду та не здійснюється жодна інша господарська діяльність ні фізичною особою-підприємцем Синьоок Галиною Іванівною, ні фізичною особою- підприємцем Синьоок Катериною Іванівною, тому стороною по справі є фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як власники приміщення.

З 2010 року по теперішній час перший відповідач, отримуючи податкові повідомлення-рішення від Державної податкової служби та згідно отриманих щорічно повідомлень-рішень одноосібно в повному обсязі за взаємною згодою співвласника ОСОБА_2 здійснює сплату повної суми за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , про що була направлена заява у 2010 році до ГУ ДПС у Черкаській області та відповідно якої ГУ ДПС у Черкаській області виставляє щорічно всю повну суму плати за землю за даною адресою на фізичну особу ОСОБА_1 .

Згідно відповіді ГУ ДПС у Черкаській області №2346/23-00-24-07-09 від 20 липня 2023 року заборгованість за адресою: вул. Пастерівська, 178 по земельному податку відсутня.

Першим відповідачем також надаю копію податкового повідомлення-рішення 16 травня 2023 року №-2301 та квитанцію про сплату.

Від другого відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

06 березня 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з доводами викладеними першим відповідачем у відзиві та зазначав, що позивач не заперечує факту відсутності заборгованості по земельному податку у першого відповідача, однак виключно з мотивів відсутності у обох відповідачів обов`язку зі сплати земельного податку.

Особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, право на яку належним чином не оформлено, не можна вважати платником земельного податку в розумінні ст. 269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом.

Таким чином, відповідачі з моменту набуття у власність нежитлового приміщення, розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності фактично користуються земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та не здійснюють плату за таке фактичне користування.

Відповідачі не є власниками або постійними землекористувачами спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку.

Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладання договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати, є наслідком безпідставного утримування відповідачем у себе коштів, і за своїм змістом є кондикційними.

За таких обставин, обов`язок відповідачів зі сплати безпідставно збережених грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності без правовстановлюючих документів, на якій розташований такий об`єкт нерухомості, виник з моменту державної реєстрації такої земельної ділянки в Державному земельному кадастрі 06 січня 2022 року.

Доводи першого відповідача, що ні ФОП Синьоок Г.І., ні ФОП Синьоок К.І. не є стороною по справі не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідно до чинного законодавства права власності на будь-який об`єкт реєструється виключно за фізичною чи юридичною особою.

Земельна ділянка площею 0,0992 га кадастровий номер: :06:041:0107, що знаходиться у АДРЕСА_1 на якій розташоване нерухоме майно відповідачів, відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, КВЦПЗ 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання: під нежитлові будівлі (магазин з підвалом та прибудовою, пункт прийому склотари), що свідчить про використання такого об`єкту нерухомості та такої земельної ділянки виключно для цілей зайняття господарською діяльністю.

Перший відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21 травня 2008 року, другий відповідач - з 06 травня 2016 року (інформація про припинення реєстрації відсутня).

Відповідачі фактично використовують земельну ділянку під своїм нерухомим майном (право власності набуто на об`єкт, який є нежитловим) для здійснення господарської діяльності.

Отже, на думку позивача, наведене повністю спростовує доводи того, що відповідачі у цьому спорі мають виступати саме як фізичні особи, а не як суб`єкти господарювання.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів (недоотриманого доходу) у розмірі 48 858 грн. 54 коп. внаслідок безоплатного користування відповідачами земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на приписи ст. 1212 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, Черкаська міська рада є власником земельної ділянки загальною площею 0,0992 га кадастровий номер: :06:041:0107, що знаходиться у АДРЕСА_1 , зареєстрована в ДЗК 06 січня 2022 року.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачі з 03 листопада 2020 року є співвласниками нежитлового приміщення, а саме магазину з підвалом та прибудовою, загальною площею 376,1 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності, з розміром частки в кожного, на підставі договору купівлі-продажу від 16 березня 2001 року.

Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,0992 га кадастровий номер: :06:041:0107, що знаходиться у АДРЕСА_1 та відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, КВЦПЗ 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання: під нежитлові будівлі (магазин з підвалом та прибудовою, пункт прийому склотари) (а.с. 15).

Нежитлове приміщення, яке належить відповідачам на праві власності, знаходиться на земельній ділянці комунальної форми власності.

Відповідачі з моменту набуття права власності на нерухоме майно здійснюють фактичне користування земельною ділянкою під його нерухомим майном, без відповідних правовстановлюючих документів та без здійснення оплати за таке фактичне користування.

Відповідно до відомостей, які містяться у довідці КП ЧООБТІ №15522о від 06 листопада 2020 року, загальна площа всіх приміщень нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 376,1 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України Про оцінку земель технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

У відповідності до ч. 2 ст. 20 Закону України Про оцінку земель, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Виходячи з вищевикладеного, слід дійти висновку, що технічна документація з нормативно-грошової оцінки землі затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою, та з вказаного закону не випливає обов`язку отримувати витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку землі щорічно, якщо не було розроблено відповідної нової технічної документації з нормативно-грошової оцінки землі, яка має затверджуватися відповідною сільською, селищною, міською радою.

Рішенням Черкаської міської ради від 13 травня 2010 року №5-656 було затверджено нормативну грошову оцінку земель м. Черкаси.

За спірний період Черкаською міською радою не приймалося рішень про зміну показників грошової оцінки земель м. Черкаси.

Згідно з ст. 289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта Індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І : 100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 06 липня 2022 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :06:041:0107 у 2022 році становить 1 356 064,00 грн.

Крім того, згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 18 грудня 2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :06:041:0107 у 2023 році становить 1 559 533,12 грн.

Рішенням Черкаської міської ради №2-4690 від 27 червня 2019 року затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси.

У розділі 8 Положення наявна таблиця, з якої вбачається, що розмір орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою становить 3% від її нормативно-грошової оцінки.

Загальна сума коштів нарахованих відповідачам за фактичне користування земельною ділянкою площею 0,0992 га по вул. Пастерівська 178 (кадастровий номер :06:041:0107) за період з 06 січня 2022 року (дата державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК) по 31 грудня 2023 року становить 86 910,63 грн.

Враховуючи розмір частки у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення (1/2) сума плати за землю кожного з відповідачів становить 43 455,32 грн.

Проте, з урахуванням декларування та сплати першим відповідачем земельного податку, за фактичне користування земельною ділянкою (38 052,10 грн.), що підтверджується листом ГУ ДПС у Черкаській області від 31 жовтня 2023 року № 8057/5/23-00-24-07-09 загальна сума заборгованості першого відповідача становить 5 403,22 грн.

Сума заборгованості за фактичне користування земельною ділянкою другого відповідача з урахуванням розміру частки у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення (1/2) складає 43 455,32 грн.

Щодо доводів першого відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За правилами пункту 286.1 статі 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При цьому власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (пункт 287.1 статті 287 ПК України).

За змістом статей 182 та 334 ЦК України та положень частини другої статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

Правовий висновок Верховного Суду щодо застосування зазначених положень ПК України та ЦК України викладений, зокрема у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 823/666/16, від 28 вересня 2020 року у справі № 808/995/18, від 1 червня 2022 року у справі № 640/13150/19, від 10 листопада 2023 року у справі № 140/304/23 та від 6 грудня 2023 року у справі № 440/6759/21.

Таким чином, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю покладається на власників та землекористувачів з дня виникнення у них права власності або користування земельною ділянкою.

Тобто, фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, якщо інший порядок переходу права власності або користування земельною ділянкою окремо не визначений у договорі або законі.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена Верховним Судом у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 826/8009/16 та від 12 березня 2019 року у справі № 826/11633/16.

При цьому судом враховано правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року зі справ №260/3056/20.

З договору купівлі-продажу (а.с.18-20) вбачається, що попередній власник нерухомого майна (продавець) не був власником земельної ділянки на якій воно знаходиться.

Зокрема, відповідно до п.1.2. договору об`єкт розташований на земельній ділянці Черкаської міської ради площею 0,0992 га, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 08 грудня 199 року.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що відповідно до ст. 30 ЗК України, у зв`язку переходом до покупців права власності на об`єкт, до останніх переходить право користування земельною ділянкою, визначеною п. 1.2. договору. Покупці переоформлюють право користування земельною ділянкою у вставленому законодавством порядку.

Отже, відповідачі також не набули у власність земельну ділянку під час купівлі нерухомого майна.

Правомірність або неправомірність сплати відповідачами податку на землю не є предметом розгляду по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Ознаками господарського спору, який належить до юрисдикції господарського суду, є, зокрема, участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним та Господарським кодексами України (далі - ЦК України та ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, а також спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Земельна ділянка площею 0,0992 га кадастровий номер: :06:041:0107, що знаходиться у м. Черкаси по вул. Пастерівській, 178 на якій розташоване нерухоме майно відповідачів, відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, КВЦПЗ 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання: під нежитлові будівлі (магазин з підвалом та прибудовою, пункт прийому склотари), що свідчить про можливість використання такого об`єкту нерухомості та такої земельної ділянки виключно для цілей зайняття господарською діяльністю.

Нежитлове приміщення, а саме: магазин з підвалом та прибудовою може використовуватися виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для особистих та/або побутових потреб фізичної особи.

Перший відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21 травня 2008 року, другий відповідач - з 06 травня 2016 року (інформація про припинення реєстрації відсутня).

Отже, відповідачі фактично використовують земельну ділянку під своїм нерухомим майном для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі ст. 80 ЗК України суб`єктом права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Частиною 2 ст. 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з п.п.1 п. б ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що до виключної компетенції міських рад відносяться регулювання земельних відносин.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Як вже зазначалося вище, згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом враховано, що регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення безпідставно збережених коштів (неодержаного доходу) за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій розміщувалися (розміщуються) об`єкти нерухомого майна відповідачів.

Відтак суд вважає, що до моменту належного оформлення права оренди земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

При цьому судом враховано відповідний висновок Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року зі справи №922/3412/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачами всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України під час розгляду справи не було спростовано доводи позивача.

Доказів, що підтверджують сплату коштів за користування землею з 06 січня 2022 року по 31 грудня 2023 року в повному обсязі матеріали справи не містять.

Розрахунок наданий позивачем суду відповідачами належними доказами також не спростовано.

Таким чином з першого відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 403 грн. 22 коп., а з другого відповідача - 43 455 грн. 32 коп. безпідставно збережених коштів (недоотриманого доходу) в межах заявлених позивачем вимог.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Синьоок Галини Іванівни, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь міського бюджету м. Черкаси (рахунок №UA0023759, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг м. Черкаси, , код бюджетної класифікації: 24062200) 5 403 грн. 22 коп. безпідставно збережених коштів.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця Синьоок Катерини Іванівни, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь міського бюджету м. Черкаси (рахунок №UA0023759, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг м. Черкаси, , код бюджетної класифікації: 24062200) 43 455 грн. 32 коп. безпідставно збережених коштів.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця Синьоок Галини Іванівни, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 38715770 судовий збір у розмірі 334 грн. 90 коп.

5. Стягнути з фізичної особи - підприємця Синьоок Катерини Іванівни, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 38715770 судовий збір у розмірі 2 693 грн. 10 коп.

Видати відповідні накази після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 27 березня 2024 року.

Суддя А.В.Васянович