РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2024Справа № 910/15299/23

За позовомДержавного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)"
простягнення 157990,96 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" 157990,96 грн, з яких 107520,04 грн основного боргу, 43656,26 грн пені, 2574,16 3% річних та 4239,50 грн інфляційних витрат. Також позивач просив суд покласти на відповідача 200,00 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а саме витрати на відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг №02.1.2-25-176 від 29.05.2009 в частині оплати наданих послуг у встановлений цим правочином строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/15299/23; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

07.11.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній визнав суму основного боргу за теплову енергію у розмірі 6192,98 грн, а проти позовних вимог в іншій частині заперечив.

За твердженнями відповідача, вимоги позивача про стягнення коштів за послуги зі створення та підтримання відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності є безпідставними зважаючи на відсутність господарської діяльності відповідача на території позивача з 24.02.2022, відсутність як фактичного (реального) надання, так і гіпотетичної можливості надання спірних послуг позивачем відповідачу з 24.02.2022 та відсутність у позивача права нараховувати плату за спірні послуги за періоди, у які відповідач не здійснює господарську діяльність на території позивача.

У відзиві на позов відповідач зауважив, що розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та пені, які наведені позивачем у позовній заяві є арифметично невірними, а їх розмір є неспівмірним із сумою основного боргу.

Крім того, відповідач просив суд у разі задоволення позову застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій згідно п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України та застосувати положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Також у відзиві на позов відповідач навів перелік питань для проведення письмового опитування учасника справи - позивача.

14.11.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти тверджень відповідача, наведених у відзиві на позов, заперечив.

11.12.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив із узагальненими запереченнями проти заявлених позовних вимог.

25.12.2023 від позивача надійшли заперечення на заперечення відповідача на відповідь на відзив.

27.12.2023 від позивача надійшли відповіді на письмове опитування відповідача в порядку ст.90 Господарського процесуального кодексу України, які долучені судом до матеріалів справи.

01.01.2024 від відповідача надійшли заперечення на надані позивачем відповіді.

15.01.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.05.2009 між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Аеропорт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Данзас Київ, Лтд" (клієнт) укладено договір №02.1.2-25-176 про надання комунальних послуг для орендованих приміщень (договір), відповідно до п.1.1 якого у зв`язку з наданням клієнту в оренду майна Аеропорту, а саме: приміщення №8 та №9 на 1 поверсі офісної будівлі служби поштово-ватажного обслуговування (СПВО), площею 30,30 кв.м (приміщення), яке знаходиться на балансі Аеропорту, Аеропорт надає, а клієнт отримує перелічені комунальні послуги (послуги) за визначеними цінами.

Згідно п.4.2 договору клієнт зобов`язаний в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати Аеропорту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

В подальшому, до вказаного договору сторонами вносилися зміни та доповнення, які викладені в додаткових угодах до договору: №1 від 17.08.2011, №2 від 19.12.2014, №3 від 14.03.2016, №4 від 21.06.2018, №5 від 31.05.2019, №6 від 09.07.2021, №7 від 01.11.2022.

У додатковій угоді №2 від 19.12.2014 сторони домовилися вважати орендарем за договором Товариство з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" у зв`язку з приєднанням до нього Товариства з обмеженою відповідальністю "Данзас Київ, Лтд".

Відповідно до п.п.1.1.1 та п.1.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 21.06.2018 до договору) у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного нерухомого майна - приміщення №10 та №11, площею 30,3 кв.м на 1-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу, для розміщення офісу, далі - майно або приміщення балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги за наведеними вартістю: теплова енергія за 1 Гкал; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць; вода, використання для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно за місяць; прибирання та вивезення твердих побутових відходів; прибирання 1 кв.м приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного майна за місяць; підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення функціонування приміщень загального користування.

Відповідно до п.п.1.1.3 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 21.06.2018 до договору) орендар раз на рік сплачує балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду майна. Сума компенсації розраховується пропорційно площі орендованого майна. Сплата відбувається в термін, визначений п.п.2.2.1 договору. Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Відповідно до п.п.1.1 додаткової угоди №6 від 09.07.2021 до договору сторони виклали таблицю №1 договору у новій редакції та передбачили надання таких послуг: постачання теплової енергії за 1 Гкал; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць; вода, використана для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно за місяць; прибирання та вивезення твердих побутових відходів за 1 куб.м; прибирання 1 кв.м приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного терміналу за місяць; створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - щомісячна сплата в розмірі 5000,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п.1.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування нежитлового приміщення №10 та №11, площею 30,3 кв.м на 1-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу (далі - майно або приміщення), які орендар має право використовувати за будь-яким цільовим призначенням.

Пункти 1-5 таблиці №1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору викладено в новій редакції, а саме: виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за 1 Гкал; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць; вода, використана для прибирання 1-го кв.м приміщення самостійно за місяць; прибирання та вивезення твердих побутових відходів за 1 куб.м, відшкодування витрат вартості послуги з поводження з побутовими відходами за 1 куб.м, утримання контейнерів для побутових відходів та контроль за вивозом побутових відходів з території Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" побутові відходи та великогабаритні відходи за 1 куб.м, прибирання 1 кв.м приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного терміналу за місяць. Тимчасово, починаючи з 24.02.2022, припинити надання послуг, визначених у п.п.2, 3, 4.1, 4.2 та 5 таблиці №1 договору (лист №2-23.08/22 від 23.08.2022 (вх. №01-16-2649 від 25.08.2022).

Пункт 2.2.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору викладено в новій редакції, а саме: щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, балансоутримувач направляє орендарю за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) М.Е.Dос рахунок, акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з п.1.1.3 договору. Як тільки рахунок і акт будуть прийняті у ПЗ М.Е.Dос, відправнику (балансоутримувачу) надійде повідомлення про доставку отримувачем (орендарем). Сторони домовились, що датою отримання рахунку та акту буде вважатися дата зазначена у повідомленні про доставку рахунку та акту орендарю у ПЗ М.Е.Dос. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця.

З метою виконання умов цього пункту угоди сторони погоджуються використовувати при здійсненні своєї діяльності електронні документи та призначений для цього КЕП.

За допомогою електронного документообігу у ПЗ М.Е.Dос разом із рахунками орендар отримує складені балансоутримувачем акти. Орендар зобов`язаний затвердити або відхилити з письмовою мотивованою відмовою у їх затвердженні у ПЗ М.Е.Dос акти протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати зазначеної у повідомленні про доставку. У разі отримання від орендаря мотивованої відмови, балансоутримувач у десятиденний строк розглядає її та, у разі виявлення невідповідностей, проводить відповідні коригування в акті та при виставленні рахунку. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів акт затверджений або акт відхилений з письмовою мотивованою відмовою не будуть направлені до балансоутримувача, акт вважається підписаним сторонами, а відмови направлені орендарем з порушенням п`ятиденного строку, не будуть прийматись балансоутримувачем для розгляду. Акти підписуються із застосуванням КЕП уповноважених на це представників обох сторін, про що сторони надають одна одній належним чином оформлені повноваження на осіб, що підписують акти. Підписання акту орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

У разі неможливості направлення балансоутримувачем орендарю рахунків, актів за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) М.Е.Dос, порядок отримання орендарем рахунків, актів здійснюється наступним чином: щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з п.1.1.3 договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання рахунку та акту вважається 15 (п`ятнадцяте) число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання акту орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Пункт 6.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору викладено в новій редакції, а саме: договір набирає чинності з 29.05.2009 та діє до 30.06.2025, якщо договір підписувався сторонами окремо, то датою укладання договору вважається пізніша дата.

Як стверджує позивач у позовній заяві, на виконання взятих на себе зобов`язань, позивачем з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року були надані відповідачу послуги, зазначені в п.п.1.1.1 п.1.1 договору, що підтверджується підписаними між сторонами через систему М.Е.Dос актами приймання-здачі виконаних послуг, а саме: від 30.04.2022 №313467 за березень 2022 року; від 30.04.2022 №313468 за квітень 2022 року; від 31.05.2022 №315609 за травень 2022 року; від 30.06.2022 №316715 за червень 2022 року; від 31.07.2022 №317668 за липень 2022 року; від 31.08.2022 №318365 за серпень 2022 року; від 12.09.2022 №318697 за вересень 2022 року; від 30.09.2022 №319450 за вересень 2022 року; від 31.10.2022 №320272 за жовтень 2022 року.

Серед послуг, наданих позивачем та прийнятих відповідачем за вказаними актами перелічено: забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць, вода, використання для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно за місяць, прибирання та вивезення твердих побутових відходів, прибирання приміщень загального користування в будівлі бізнес-центру вантажного майна, підтримання Аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна.

Акти приймання-здачі робіт від 30.11.2022 за листопад 2022 року, від 31.12.2022 за грудень 2022 року; від 31.01.2023 року за січень 2023 року; від 28.02.2023 року за лютий 2023 року; від 31.03.2023 року за березень 2023 року; від 30.04.2023 року за квітень 2023 року; від 31.05.2023 за травень 2023 року; від 30.06.2023 року за червень 2023 року; від 31.07.2023 року за липень 2023 року з боку відповідача не підписані.

Серед послуг, наданих позивачем за вказаними актами, вказано: виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за 1 Гкал та створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності.

Для оплати наданих з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року послуг позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 107520,04 грн, а саме: №61/287 від 30.04.2022; №61/288 від 30.04.2022; №61/416 від 31.05.2022; №61/489 від 30.06.2022; №61/576 від 31.07.2022; №61/653 від 31.08.2022; №61/701 від 12.09.2022; №61/800 від 30.09.2022; №61/872 від 31.10.2022; №61/937 від 30.11.2022; №61/1018 від 31.12.2022; №61/35 від 31.01.2023; №61/104 від 28.02.2023; №61/197 від 31.03.2023; №61/248 від 30.04.2023; №61/303 від 31.05.2023; №61/381 від 30.06.2023; №61/481 від 31.07.2023.

В подальшому, у зв`язку з коригуванням об`ємів наданих відповідачу послуг, позивачем було здійснено коригування виставлених до сплати сум за надані послуги, про що було складено коригуючі акти приймання-здачі виконаних послуг, які з боку відповідача підписані частково, а саме: від 23.05.2022 коригування за березень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за березень 2022 року; від 23.05.2022 коригування за квітень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за квітень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за травень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за червень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за липень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за серпень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за вересень 2022 року; від 01.11.2022 коригування за жовтень 2022 року.

В наведених вище актах коригування послуга «підтримання Аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна» замінена на послугу «зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності».

Як стверджує позивач, зазначені рахунки-фактури та акти приймання-здачі робіт (виконаних послуг) були направлені позивачем та отримані відповідачем через систему М.Е.Dос, однак в порушення п.п.2.2.1 договору (в редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору) відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не розрахувався за отримані з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року послуги в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 107520,04 грн.

04.07.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією від 04.07.2023 №35-28/5-170, у якій вимагав сплатити заборгованість, однак в позасудовому порядку спір між сторонами не врегульовано.

Зазначені обставини і зумовили звернення позивача з позовом до суду.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.6 та ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст.901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відзиві на позов відповідач не заперечує надання у спірний період послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на загальну суму 6192,98 грн. На підтвердження факту надання таких послуг позивачем долучено до матеріалів справи акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.12.2022 за грудень 2022 року, в якому вказано про надання послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на суму 1565,26 грн, акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.01.2023 за січень 2023 року, в якому вказано про надання послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на суму 1872,25 грн, акт приймання-здачі виконаних послуг від 28.02.2023 за лютий 2023 року, в якому вказано про надання послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на суму 1659,14 грн та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2023 за березень 2023 року, в якому вказано про надання послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на суму 1096,33 грн. Зазначені акти з боку відповідача підписані не були.

Як вже вказувалося судом, згідно п.2.2.1 договору у редакції додаткової угоди №7 від 01.11.2022 до договору щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, балансоутримувач направляє орендарю за допомогою програмного забезпечення (ПЗ) М.Е.Dос рахунок, акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з п.1.1.3 договору. Як тільки рахунок і акт будуть прийняті у ПЗ М.Е.Dос, відправнику (балансоутримувачу) надійде повідомлення про доставку отримувачем (орендарем). Сторони домовились, що датою отримання рахунку та акту буде вважатися дата зазначена у повідомленні про доставку рахунку та акту орендарю у ПЗ М.Е.Dос. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця.

Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач повинен був оплатити послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за грудень 2022 року на суму 1565,26 грн до 20.01.2023, за січень 2023 року на суму 1872,25 грн до 20.02.2023, за лютий 2023 року на суму 1659,14 грн до 20.03.2023, за березень 2023 року на суму 1096,33 грн до 20.04.2023.

Крім того, за висновками суду, згідно умов укладеного між сторонами договору оплаті до 20.09.2022 підлягала компенсація відповідачем земельного податку в 2022 році на суму 3,36 грн згідно підписаного між сторонами акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №318697 від 12.09.2022.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в частині компенсації відповідачем земельного податку в 2022 році та за послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за договором на загальну суму 6196,34 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 101323,70 грн за послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності у період з березня по грудень 2022 року та з січня по липень 2023 року, суд зазначає наступне.

У п.п.1.1 додаткової угоди №6 від 09.07.2021 до договору сторони передбачили надання, зокрема, послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" щомісячна плата за яку складає 5000,00 грн без ПДВ.

Тобто, надання зазначеної послуги напряму пов`язане із здійсненням відповідачем господарської діяльності в Аеропорту.

Відповідно до п.5.6.2 розділу 5 Правил здійснення господарської діяльності на території аеропорту "Бориспіль" від 11.03.2019 №01-35-16 (Правила) зазначено, що кожен суб`єкт господарювання, який здійснює на території аеропорту "Бориспіль" неавіаційну господарську діяльність, має сплачувати Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" плату за право здійснювати свою діяльність в аеропорту "Бориспіль", за створення та підтримання відповідних майнових, інституційних, правових, організаційних та комерційних умов для здійснення такої діяльності. Розмір такої плати визначається або як відсоток від чистого доходу суб`єкту господарювання від здійснення ним неавіаційної господарської діяльності на території аеропорту "Бориспіль" за відповідним договором з Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" або у вигляді фіксованої плати або комбіновано (фіксована плата плюс відсоток від чистого доходу, отриманого цим суб`єктом від здійснення ним неавіаційної діяльності). Розмір такої плати залежить від виду діяльності, яку здійснює суб`єкт господарювання на території аеропорту "Бориспіль", та визначається в договорі, що укладається між суб`єктом господарювання та Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Цими Правилами також передбачені визначення наступних понять: "господарська діяльність", якою є діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність; "територія аеропорту "Бориспіль" - земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди та обладнання, а також земельні ділянки, необхідні для забезпечення роботи аеропорту/аеродрому, визначені генеральним планом, та самі ці будівлі та споруди; "плата за здійснення діяльності" це плата, яку вносять суб`єкти господарювання при здійсненні ними авіаційної/неавіаційної діяльності на території аеропорту "Бориспіль" за створення та підтримання експлуатантом аеродрому/аеропорту необхідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення діяльності з використанням інфраструктури аеропорту.

Отже, вказані Правила деталізують зміст послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності, які надаються суб`єктам, господарювання, що фактично здійснюють свою господарську діяльність конкретно на території аеропорту "Бориспіль", використовуючи при цьому інфраструктуру Аеропорту.

Як стверджує відповідач у відзиві на позов, до 24.02.2022 він здійснював на території Аеропорту господарську діяльність, яка полягала у обслуговуванні працівниками відповідача авіаційних вантажів, в тому числі у їх обробці та митному оформленні. Приміщення відповідач орендував у позивача саме і виключно з метою розміщення працівників, які здійснювали вказану діяльність, діяльність відповідача на території Аеропорту, в тому числі використання відповідачем спірних приміщень, напряму залежить від участі аеропорту у міжнародних вантажних авіаційних перевезеннях.

З 24.02.2022 відповідач позбавлений можливості здійснювати таку діяльність.

Суд зазначає, що загальновідомою є та обставина, що з 24.02.2022 у зв`язку з військовим вторгненням російської федерації на територію України, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України органами ОЦВС та Державіаслужбою України вжито заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору.

За таких умов, суд визнає обґрунтованим твердження відповідача про те, що через закриття повітряного простору з 24.02.2022 він припинив здійснення своєї господарської діяльності на території Аеропорту, зокрема, використання орендованих приміщень, інфраструктури Аеропорту, що підтверджується наказами відповідача №01/03-22 та №2-01.03/22 від 01.03.2022.

Також, загальновідомою є та обставина, що Аеропорт є стратегічним об`єктом в умовах триваючої війни з російською федерацією та є об`єктом оборони з безпрецедентними заходами безпеки, що виключає будь-яку можливість для здійснення господарської діяльності відповідачем, і, як наслідок надання послуг зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення господарської діяльності позивачем у спірний період.

Щодо факту часткового підписання актів приймання-здачі робіт та актів коригування до них у спірний період, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 05.07.2019 у справі №910/4994/18 дійшов висновку про те, що сам лише факт складання та підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг не є безумовним свідченням реальності господарських операцій, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації, зазначеної у цих документах. До таких обставин слід віднести: коли особа, яка надає послуги не має фактичних можливостей надати такі послуги у зв`язку з відсутністю необхідної техніки, приладів, знань і т.п.; коли при укладанні самого договору є ознаки фіктивності; ознаки фіктивності притаманні суб`єкту господарської діяльності і т.п.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 19.09.2023 у справі №910/12780/21 зазначив, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю; визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором.

У постанові від 22.07.2023 y справі №910/14570/21 Bерховним Судом з огляду на ненадання позивачем будь-яких доказів на підтвердження фактичного виконання робіт з обслуговування об`єкта та понесення підприємством витрат на проведення обслуговування об`єкта в спірний період на відповідно суму, а також те, що виконання позивачем господарських операцій з надання відповідачу послуг не підтверджено податковими накладними та квитанціями, що містяться в податковому обліку позивача, вказав про те, що судам належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором.

Оскільки, на думку суду, з 24.02.2022 спірні послуги не могли бути надані Аеропортом з об`єктивних причин, не дивлячись на факт часткового підписання відповідачем актів приймання-здачі робіт та актів коригування до них у спірний період, нарахування відповідачу заборгованості за послуги зі створення та підтримання балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення орендарем господарської діяльності в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", які фактично не були надані позивачем, є неправомірним, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача плати за такі послуги на суму 101323,70 грн задоволенню не підлягають.

Позивачем доказів протилежного суду не надано.

Крім того, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати за загальний період прострочення з 21.05.2022 по 14.09.2023.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені зазначеною статтею наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати послуг у визначеному судом розмірі, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм ст.625 Цивільного кодексу України.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 №910/13071/19.

За результатами здійсненого судом перерахунку заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати у розмірі 28,52 грн за загальний період прострочення з жовтня 2022 року по серпень 2023 року та 3% річних у розмірі 99,66 грн за загальний період прострочення з 21.09.2022 по 14.09.2023, нарахованих на суму простроченого відповідачем зобов`язання зі сплати компенсації земельного податку в 2022 році та послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за договором на загальну суму 6196,34 грн.

Також за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 21.05.2022 по 14.09.2023.

За змістом ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями п.4 ст.231 Господарського кодексу України визначено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України).

Згідно п.4.2 договору клієнт зобов`язаний в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати Аеропорту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

За результатами здійсненого судом перерахунку заявленої до стягнення пені стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 1611,33 грн за загальний період прострочення з 21.09.2022 по 14.09.2023, розмір якої судом також обчислено виходячи із розміру заборгованості, присудженої до стягнення.

За таких обставин, позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" підлягають частковому задоволенню.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" (03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок 34, ідентифікаційний код 22945557) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) заборгованість у розмірі 6196 (шість тисяч сто дев`яносто шість) грн 34 коп., 99 (дев`яносто дев`ять) грн 66 коп. 3% річних, 28 (двадцять вісім) грн 52 коп. інфляційних втрат, 1611 (одна тисяча шістсот одинадцять) грн 33 коп. пені, судовий збір у розмірі 134 (сто тридцять чотири) грн 82 коп. та 10 (десять) грн 05 коп. витрат на відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова