ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 Справа № 917/180/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Рябко Віктора Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Зоря-Агро"

про стягнення 359 350,44 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернувся Фізична особа - підприємець Рябко Віктор Володимирович з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Зоря-Агро" про стягнення 359 350,44 грн за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 1/0723 від 17.07.2023, з яких 300 000,00 грн основного боргу, 38 202,72 грн пені, 3403,08 грн - 3% річних, 17 744,64 інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не в повному обсязі сплатив за надані позивачем послуги з оренди за договором.

Ухвалою від 19.02.2024 (а.с.24) суд встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала від 19.02.2024 вручена відповідачу 22.02.2024 (а.с. 27). Отже, кінцевий строк для подачі відзиву 08.03.2024.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 14).

Ухвалою від 09.02.2024 (а.с. 18-19) суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с. 21-23).

Ухвалою від 19.02.2024 (а.с. 24-25) суд відкрив провадження у справі № 917/180/24, визнав справу малозначною та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вказана ухвала суду надсилалась сторонам, зокрема позивачу в його електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" (довідка про доставку електронного листа від 07.02.2024, а.с. 26); відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 16) та отримана 22.02.2024 відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 27).

Відповідно до ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п. 2), день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п. 3).

Отже, ухвала від 19.02.2024 доставлена сторонам в установленому порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Фізичною особою - підприємцем Рябко Віктором Володимировичем (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма "Зоря-Агро" (далі - відповідач, орендар) укладений договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 17.07.2023 № 1/0723 (далі - Договір оренди, а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору оренди орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування сільськогосподарську техніку з екіпажем, визначену в цьому договорі, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове платне володіння та користування сільськогосподарську техніку під керуванням екіпажу (водія/механізатора) орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату. Техніка надається в оренду з метою виконання певного комплексу сільськогосподарських робіт.

За п. 2.1 Договору оренди Орендодавець забезпечує виконання необхідного комплексу робіт, передбачених цим договором, із використанням власної техніки, що керується та обслуговується працівниками Орендодавця.

Приймання-передача послуг оренди здійснюється шляхом підписання сторонами Акту приймання-передачі послуг оренди для виконання робіт, що надається Орендодавцем Орендарю в день закінчення оренди (п. 2.5 Договору оренди).

За Актом виконаних робіт від 17.08.2023 (а.с. 9) позивач передав, а відповідач прийняв послуги на суму 433 092,00 грн за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 17.07.2023 № 1/0723

В Акті виконаних робіт від 17.07.2023, який підписаний представниками та завірений печатками обох сторін, сторони посвідчили, що виконані роботи повністю відповідають умовам договору, зауваження та претензії по виконаній роботі відсутні.

Вартість робіт та порядок розрахунків погоджені сторонами в розділі 3 Договору оренди, зокрема:

- вартість оренди техніки з екіпажем для виконання сільськогосподарських робіт, які Орендодавець зобов`язується виконати за цим договором, встановлюється згідно формули: Орендна плата за користування = Кількість виконаних гектарів х Договірна вартість виконання робіт на одному гектарі без ПДВ в грн (п. 3.1 Договору оренди);

- Акт приймання-передачі послуг оренди готується Орендодавцем (п. 3.2 Договору оренди);

- сплата орендної плати здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України - гривні, належних до сплати, на поточний рахунок Орендодавця (п. 3.3 Договору оренди).

Як зазначає позивач, разом із Актом виконаних робіт від 17.08.2023 відповідачу надано рахунок № 15 від 17.08.2023 на сплату 433 092,00 грн за оренду сільськогосподарської техніки (а.с. 22).

Відповідач оплату за Договором оренди здійснив частково, зокрема 15.09.2023 на банківський рахунок позивача перерахував грошові коштів в сумі 133 092,00 грн, що підтверджено банківською випискою від 23.01.2024 (а.с. 10).

Враховуючи невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг з оренди та із посиланням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 4.2 Договору оренди, позивач заявив до стягнення з відповідача 300 000,00 грн основного боргу, 38 202,72 грн пені, 3403,08 грн 3% річних, 17 744,64 інфляційних втрат.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК) України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписом ч. 1 ст. 628 ЦК У країни, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір оренди.

Частинами 1, 6 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Обов`язок наймача здійснювати оплату за передане майно у користування визначений ст. 759 ЦК України.

Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копією акту виконаних робіт від 17.08.2023 (а.с. 9), підтверджується факт надання позивачем послуг з оренди загальною вартістю послуг 433 092,00 грн, та виставлений відповідачу рахунок № 15 від 17.08.2023 на сплату 433 092,00 грн за оренду сільськогосподарської техніки (а.с. 22).

Відповідно до ч.1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ч.4 статті 286 Господарського кодексу України строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Пунктом 3.3 Договору оренди встановлено, що сплата орендної плати здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України - гривні, належних до сплати, на поточний рахунок орендодавця.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач надав відповідачу рахунок № 15 від 17.08.2023 на сплату 433 092,00 грн за оренду сільськогосподарської техніки (а.с. 22). Факт отримання відповідачем цього рахунку підтверджується його частковою оплатою (а.с. 10) із призначенням платежу: часткова оплата за оренду сільськогосподарської техніки згідно з рахунком № 15 від 17.08.2023.

Отже, суд визнає вказаний рахунок як пред`явлення позивачем вимоги до відповідача про сплату орендної плати.

Тому згідно з ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач мав оплатити суму орендної плати до 24.08.2023 включно.

Відповідач оплату за Договором оренди здійснив частково, зокрема 15.09.2023 на банківський рахунок позивача перерахував грошові коштів в сумі 133 092,00 грн (банківська виписка від 23.01.2024, а.с. 10) із призначенням платежу: часткова оплата за оренду сільськогосподарської техніки згідно з рахунком № 15 від 17.08.2023.

Доказів сплати заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 300 000,00 грн сторони не надали.

Відповідно до ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Подані суду договір та інші первісні бухгалтерські документи сторонами не оспорюються, доказів визнання їх недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися.

В ст. 76 ГПК України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Наявність обставин, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог у позові, суд вважає доведеними, оскільки докази, надані на підтвердження цих обставин, є більш вірогідними, а доказів на її спростування відповідач суду не надав.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості в сумі 300 000,00 грн, строк оплати якої настав, відповідач заперечень щодо наявності та розміру суми основного боргу не надав, тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Тобто в розумінні статей 173 та 230 ГК України пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ст. 1, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.2 Договору оренди за прострочення оплати оренди орендар сплачує орендодавцю пеню у в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Позивач заявив вимоги про стягнення 38 202,72 грн пені, нарахованої за період з 16.09.2023 по 31.01.2024 (розрахунок штрафних санкцій - а.с. 6).

Здійснивши перевірку розрахунку пені, суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими в сумі 38 181,85 грн та підлягають задоволенню в цій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивач заявив вимоги про стягнення 3403,08 грн - три проценти річних та 17 744,64 грн інфляційних втрат за період з 16.09.2023 по 31.01.2024 (розрахунок щтрафних санцій - а.с. 6).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та втрат від інфляції суд встановив, що розмір вимог позивача в цій частині перевищує розрахований судом, та підлягає задоволенню частково - в розмірі 3400,65 грн 3% річних та 7263,54 інфляційних втрат.

Перевірка правильності розрахунку пені, 3% річних та втрат від інфляції здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи та розрахунок залучений до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача 300 000,00 грн основного боргу за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 1/0723 від 17.07.2023, 38 181,85 грн пені, 3400,65 грн 3% річних, 7263,54 інфляційних втрат.

В іншій частині вимоги про стягнення пені, інфляційних та 3 % річних суд відхиляє в зв`язку з їх безпідставністю.

Позивач у позові прохає покласти на відповідача судові витрати, понесені ним у цій справі на сплату судового збору (а.с.11).

За подачу цього позову позивач сплатив 5 390,26 грн судового збору за квитанцією до платіжної інструкції № 1 від 31.01.2024 (а.с. 5). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 01.02.2024 (а.с. 15).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 5232,69 грн.

Суд роз`яснює, що в разі позасудової оплати боргу або добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Зоря-Агро» (с. Солонці, Миргородський район, Полтавська область, 37662; ідентифікаційний код 35260067) на користь Фізичної особи - підприємця Рябко Віктора Володимировича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 300000 грн 00 коп. основного боргу за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 1/0723 від 17.07.2023, 38181 грн 85 коп. пені, 3400 грн 65 коп. - 3% річних, 7263 грн 54 коп. інфляційних втрат, 5232 грн 69 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 25.03.2024.

Суддя Т. М. Безрук