ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Справа № 902/1302/22(902/388/23)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

апелянта: представник Оверковський К.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 15.09.23р. суддею Лабунською Т.І. у м.Вінниці, повний текст складено 22.09.23р. у справі № 902/1302/22(902/388/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна"

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2

- розпорядник майна ТОВ "Сат-Агро" - арбітражний керуючий Бурцева Ірина Юріївна

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан"

про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021

в межах справи № 902/1302/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі № 902/1302/22(902/388/23).

1.2. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі № 902/1302/22(902/388/23) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг", третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача 2 - розпорядник майна ТОВ "Сат-Агро" - арбітражний керуючий Бурцева Ірина Юріївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021, в межах справи № 902/1302/22. Визнано недійсним договір поруки від 12.05.2021, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" по 1342,00 грн витрат на сплату судового збору та по 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Судом першої інстанції встановлено, що 17.09.2019 між ТОВ "Ресурс-Фармінг" (поклажодавець) та ТОВ "Діва-Агролан" (зберігач) укладено договір про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-3. 12.05.2021 між ТОВ "Сат-Агро" і ТОВ "Ресурс-Фармінг" укладено договір поруки (Договір поруки), згідно умов якого ТОВ "Сат-Агро" поручається за повне і своєчасне виконання ТОВ "Діва-Агролан" умов договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019.

2.2. В подальшому, між ТОВ "Ресурс-Фармінг" і ТОВ "Ємільчине Агроком" 27.07.2022 укладено Договір про відступлення права вимоги № 25/07-22/ДА. Згідно п. 1.1. Договору відступлення, ТОВ "Ресурс-Фармінг" відступає ТОВ "Ємільчине Агроком" своє право вимоги до ТОВ "Діва-Агролан" по договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019 у розмірі 8 272 125,95 грн.

2.3. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.01.2023 відкрито провадження у справі №902/1302/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" за заявою ТОВ "Агріі Україна". В межах справи про банкрутство надійшла заява ТОВ "Ємільчине Агроком" з кредиторськими вимогами до боржника у розмірі 10 427 875,95 грн., яка складається з двох сум, які виникли на підставі двох різних договорів, а саме у розмірі 2 155 750 грн. і 8 272 125,95 грн. 16.03.2023 ТОВ "Агріі Україна" звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021, укладеного між ТОВ "Сат-Агро" та ТОВ "Ресурс-Фармінг", оскільки спірний договір до договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019 було укладено: без спрямування на настання реальних наслідків поруки; з заінтересованими та пов`язаними особами; для штучного створення боргу, що вказує на фраудаторність такого договору, який порушує права ініціюючого кредитора, зменшуючи обсяг грошових коштів, які будуть направлені на погашення кредиторських вимог. Ухвалою суду від 21.03.2023 за вказаним позовом відкрито провадження з розгляду позовної заяви про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021 в межах справи №902/1302/22.

2.4. Відповідно до ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

2.5. У постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова ВС у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019). Також судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) щодо права на звернення до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника.

2.6. Оскільки ухвалою суду від 12.01.2023 визнано грошові вимоги ТОВ "Агріі Україна" до ТОВ "Сат-Агро", то ТОВ "Агріі Україна" виступає заінтересованою особою у визнанні оспорюваного договору недійсним, як кредитор ТОВ "Сат-Агро".

2.7. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може. Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України.

2.8. Предметом спірного договору поруки від 12.05.2021 є зобов`язання ТОВ "Сат-Агро" відповідати за повне та своєчасне виконання ТОВ "Діва-Агролан" перед ТОВ "Ресурс-Фармінг" умов договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-3 від 17.09.2019. Договір поруки від 12.05.2021 підписано зі сторони ТОВ "Сат-Агро", директором - Юшчишиним О.Л. Згідно п. 8.8. статуту ТОВ "Сат-Агро", директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції загальних зборів учасників. Враховуючи, що ТОВ "Сат-Агро" не подавало більше фінзвітів, то наведене свідчить , що станом на момент укладання договору поруки від 12.05.2021, розмір зобов`язання взятого ТОВ "Сат-Агро" за договором поруки, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, в зв`язку з чим керівник повинен був отримати дозвіл загальних зборів на укладанні договору застави. Доказів, які б підтверджували прийняття учасниками товариства протокольного рішення про надання згоди на укладення договору поруки від 12.05.2021, та уповноваження на такі дії керівника боржника, відповідачами не надано. З урахуванням статей 203, 215 ЦК України, суд прийшов до висновку, що вчинення оспорюваного договору поруки від імені ТОВ "Сат-Агро" його керівником без отримання попереднього погодження на укладення такого правочину вищим колегіальним органом управління юридичної особи, є перевищенням наданих йому повноважень та додатковою підставою недійсності такого правочину.

2.9. Також, встановлено, що ТОВ "Сат-Агро" станом на дату укладення договору поруки існували непогашені грошові зобов`язання, зокрема за договором про надання послуг б/н від 19.04.2021, що підтверджується рішенням суду у справі « 902/745/21 від 09.11.2021; за договором про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019, що підтверджується рішенням суду у справі № 908/2120/21. Відтак, при веденні збиткової діяльності та маючи зобов`язання перед іншими контрагентами, ТОВ "Сат-Агро" прийняло на себе додаткові зобов`язання за повне та своєчасне виконання ТОВ "Діва-Агролан" перед ТОВ "Ресурс-Фармінг" умов договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-3 від 17.09.2019.

2.10. Внаслідок укладення спірного договору поруки від 12.05.2021, перебуваючи в стані фінансової неможливості виконання власних зобов`язань, ТОВ "Сат-Агро" додатково прийняло на себе обов`язки ТОВ "Діва-Агролан" зі сплати 8 млн. грн., чим фактично ТОВ "Сат-Агро" збільшило свої боргові зобов`язання за відсутності фінансової спроможності їх погашення. Отже, укладення спірного договору поруки від 12.05.2021 спрямовано на необґрунтоване, сумнівне та непропорційне збільшення розміру боргових зобов`язань ТОВ "Сат-Агро" всупереч власним фінансовим інтересам.

2.11. Згідно пункту 5 частини 1 статті 237 ГПК України при ухвалені рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Судом визначено, що судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684,00 грн., підлягають віднесенню на відповідачів згідно вимог ст. 129 ГПК України, по 1 342 грн. з кожного. Щодо поданої позивачем заяви про стягнення відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. судом зазначено наступне.

2.12. Судом встановлено, що 03.03.2023 між адвокатом Заматовим Р.В. (Адвокат) та ТОВ "Агріі Україна" (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг) №03/03, відповідно до п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу з усіх питань. Відповідно до п. 4.1 Договору юридичну допомогу, що надається адвокату, клієнт оплачує в гривнях, шляхом перерахування суми, що визначена в актах виконаних робіт, що складається з розрахунку фактично витраченого часу осіб, призначених для надання правової допомоги, без ПДВ, у відповідності до вказаного в Договорі розрахунку. Враховуючи зміст норм статей 3, 11, 15 ГПК України питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права. Оскільки доказів фактичної сплати позивачем вартості витрат на правову допомогу матеріали справи не містять, позаяк сторони обумовили таку сплату протягом 30 днів після складання повного тексту судового рішення, суд враховує, що в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено.

2.13. Відповідачами не подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, поряд з цим підстави для застосування критеріїв, що визначені у ч. 5-7 ст. 129 ГПК України, на переконання суду, відсутні. Суд прийшов до висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн. У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позовні вимоги позивача задоволено повному обсязі, тому на відповідачів покладаються понесені позивачем витрати на правову допомогу в повному обсязі, в розмірі 8 000,00 грн., по 4 000,00 грн. на кожного.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, 11.10.2023 - особа, яка не приймала участь у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" (за підписом представника - адвоката Оверковського К.В.) через систему "Електронний суд" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі №902/1302/22(902/388/23), в якій останнє просить рішення Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі № 902/1302/22(902/388/23) скасувати. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг", треті особи: арбітражний керуючий Бурцева Ірина Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021 - відмовити в повному обсязі. Забезпечити розгляд апеляційної скарги за участю представника апелянта в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято із неправильним застосуванням господарським судом норм матеріального та процесуального права. Так, ТОВ «Ємільчине Агроком» не було залучено до справи, хоча дане рішення суттєво впливає на права та законні інтереси Товариства. Як зазначається в самому оскаржуваному рішенні: "… в межах справи про банкрутство надійшла заява АТ "Ємільчине Агроком" з кредиторськими вимогами до боржника у розмірі 10 427 875,95 грн., яка складається з двох сум, які виникли на підставі двох різних договорів, а саме у розмірі 2 155 750 грн. і 8 272 125,95 грн. ...В подальшому між ТОВ "Ресурс-Фармінг" і ТОВ «Ємільчине Агроком» 27.07.2022 укладено Договір про відступлення права вимоги № 25/07-22/ДА. Згідно п. 1.1. Договору відступлення, ТОВ "Ресурс-Фармінг" відступає ТОВ «Ємільчине Агроком» своє право вимоги до ТОВ "Діва-Агролан" по договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019 у розмірі 8 272 125,95 грн.".

3.3. Суду і позивачу свідомо було відомо про те що ТОВ "Ємільчине Агроком" набуло право вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги № 25/07-22/ДА, а саме ТОВ "Ресурс-Фармінг" відступає "ТОВ «Ємільчине Агроком" своє право вимоги до ТОВ "Діва-Агролан" по договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019 у розмірі 8 272 125,95 грн. Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив процесуальні порушення внаслідок незалучення ТОВ «Ємільчине Агроком» в порядку ст.512, 514 ЦК України як правонаступника ТОВ «Ресурс Фармінг». Також скаржник, посилаючись на статті 51, 52 ГПК України, зазначає, що в разі визнання договору поруки від 12.05.2021, який укладено між ТОВ "Сат-Агро" та ТОВ "Ресурс-Фармінг", у ТОВ «Ємільчине Агроком» втрачається право вимоги до боржника "Сат-Агро", породжуються нові права та обов`язки щодо вимоги претензійного характеру до ТОВ "Ресурс-Фармінг" внаслідок укладення договору відступлення права вимоги по недійсному зобов`язанню, виникає право на відшкодування збитків, застосування реституції, виникають обов`язки щодо повернення отриманої документації тощо.

3.4. Крім того, оскаржуване рішення впливає на можливість та розмір грошових вимог в справі про банкрутство ТОВ "Сат-Агро" в справі №902/1302/22 по якій ТОВ «Ємільчине Агроком» подано заяву про визнання грошових вимог, яка перебуває на розгляді. Фактично ТОВ «Ємільчине Агроком» позбавили певного масиву процесуальних прав. Враховуючи, що останнього, не було залучено до розгляду справи тому просить скасувати рішення суду першої інстанції, оскільки суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (ст. 277 ГПК).

3.5. Також апелянт, в спростування висновків суду в оскаржуваному рішенні щодо строку дії договору відповідального зберігання №17/09/19-З від 17.09.2019 зазначає, що пунктом 9.1 Договору вказано, що «Договору передбачено, що договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і дії до 01.05.2020, але у всякому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором». Як вбачається, договір дії до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Тобто, сторони передбачили можливість примусового виконання договору в натурі після закінчення строку його дії. Відповідно до п. 10.3 Договору, у випадках, не передбачених даним Договором , сторони керуються чинним законодавством. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

3.6. Сторонами у договорі поруки від 12.05.2021 (п.5.2, 5.4.), враховано питання строків по основному зобов`язанню, і що боржник має розрахуватися за свою заборгованість шляхом зарахування на рахунок коштів у повному обсязі. Також, в оскаржуваному рішення суду першої інстанції зазначається: « … Таким чином вчинення оспорюваного договору поруки від імені ТОВ «Сат-Агро» його керівником без отримання попереднього погодження на укладення такого правочину вищим колегіальним органом управління юридичної особи, є перевищенням наданих йому повноважень та додатковою підставою недійсності такого правочину». Проте даний висновок не відповідає дійсності. Суд не досліджував дане питання, відповідних клопотань з цього приводу не заявлялося. Відповідно до рішення єдиного учасника №12/2021 від 12.05.2021, зокрема, було надано повноваження директору Юшчишину О.Л. на підписання відповідного договору поруки (копія рішення додається). Крім того, з листа №05/05 від 05.05.2021 вбачається виникнення відносин між сторонами щодо гарантування зобов`язань та намір укладення договору поруки. Згідно виписки з станом на 28.04.2021, наказу від 27.04.2021 №12/2021-К директором ТОВ «Сат Агро» призначено Юшчишина О.Л. Отже, правочин з сторони ТОВ «Сат Агро» укладено з наявністю всіх необхідних повноважень. Крім того, судом не враховано, що частину 1 ст. 241 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією собою. Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

3.7. У постановах Верховного суду України від 19.08.2014 у справі №3- 38гс14 і від 19.08.2014 у справі №3-59гс14 висловлено позицію про те, що за змістом статті 241 ЦК схвалення правочину не залежить від прийняття юридичного рішення про таке схвалення, підтвердженням схвалення правочину можуть бути дії з його виконання, вчинені особою, в інтересах якої його укладено; схвалення може також відбутися у формі мовчазної згоди чи у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Скаржник зазначає, що згідно листування між товариствами даний договір був схвалений.

3.8. Апелянт категорично не погоджується з висновками суду про відсутність доказів фінансової спроможності ТОВ "Сат-Агро" виконання договору поруки від 12.05.2021 при його укладенні, оскільки на момент укладення договору поруки, згідно фінансової звітності, ТОВ "Сат-Агро" мало активи у розмірі 4500,00 грн. … Крім того, у ТОВ "Сат-Агро" станом на дату укладення договору поруки існували непогашені грошові зобов`язання, зокрема за договором про надання послуг б/н від 19.04.2021, що підтверджується рішенням суду у справі №902/745/21 від 09.11.2021; за договором про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019, що підтверджується рішенням суду у справі №908/2120/21.

3.9. Скаржник з посиланням на рішенням суду у справі №902/745/21 від 09.11.2021 та суду у справі №908/2120/21, зазначає, що на сьогоднішній день кредитором по непогашеним грошовим зобов`язанням, а саме за договором про надання послуг б/н від 19.04.2021 та договором про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019 і є ТОВ «Ємільчине Агроком» як правонаступник ТОВ "Ресурс-Фармінг", тому в даному випадку висновки суду є безпідставними.

3.10. Також, апелянт зазначає, що до справи не надано належних доказів щодо звітності ТОВ "САТ АГРО". Відсутність майна у підприємства це є припущення позивача. Подання чи не подання фінансової звітності жодним чином не впливає на недійсність договору. Неподання фірмою до органів державної податкової служби фінансової звітності не є належним доказом того, що оспорювана угода не відповідає чинному законодавству (п. 1.1.). Крім того, згідно з реєстру речових прав на нерухоме майно (копія додається) наявна велика кількість записів про наявність речових прав на нерухоме майно (оренда, право власності тощо). ТОВ «Сат-Агро» станом на 2021 був платником ПДВ:

3.11. Додатково скаржник звертає увагу на те, що договір про надання послуг відповідального зберігання був укладений ще 17.09.2019, тобто задовго до укладення договору купівлі-продажу ТОВ "Агріі" №21 НХ 03 ВІСМ від 25.03.2021, а справа про банкрутство була порушена в грудні 2022 року, виникає питання яким чином сторони Договору про надання послуг відповідального зберігання могли знати про виникнення відносин з ТОВ «Агріі» в майбутньому. Крім того, ТОВ "Агріі" в своїй заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство від 08.12.2022 вказує, про укладення договір купівлі-продажу від 25.03.2021. Посилається, що в зв`язку із невиконанням цього договору звернулося до суду та рішенням суду від 28.07.2022 в справі №902/342/22; позов ТОВ «Агріі» було задоволено та видано відповідний наказ. У справі №902/342/22, судом встановлено, що у кожній специфікації (додатку до договору) сторонами було погоджено графік оплати товару, отриманого згідно цього додатку, який передбачав попередню оплату та граничну дату остаточного розрахунку, Тобто, враховуючи ТОВ «Сат Агро» оплатило на загальну суму 210025,93 грн., що мало місце 13.04.2021 , 07.05.2021, 20.05.2021, і те що специфікація № 2нп від 06.04.2021 яка передбачала попередню оплату у розмірі 100% була оплачена, а граничні строки слід враховувати з наступних специфікацій, тому найближчий термін виконання по яких складає 15.08.2021. Крім того, з рішення суду вбачається, що пеня та проценти річних нараховуються позивачем починаючи з моменту прострочення виконання зобов`язань, а саме з 02.03.2022 по 17.05.2022.

3.12. Отже, відповідно з рішення суду вбачається, що прострочення зобов`язань по оплаті виникло лише з серпня 2021 року, тоді як договір поруки укладено в травні 2021 року, тобто раніше. Вищевказані обставини виключають ймовірність формування мотивів щодо укладення фіктивного договору. Апелянт вважає, що у позивача відсутнє порушене право та/або інтерес, оскільки ТОВ «Ємільчине Агроком» на сьогодні не є учасником справи про банкрутство. Крім того, доводи про порушення інтересів позивача є надуманими з огляду на заявлені інші вимоги кредиторів в справі про банкрутство №902/1302/22, зокрема, які в сукупному складають більше 54 млн.грн. (ТОВ "Консольлайн" 893 342,49 грн.; ТОВ "Юнайтед Глобал Лоджистік" 161 484,09 грн.; АТ "ПУМБ" 53 350 939,36 грн.).

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Учасники провадження у даній справі не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком".

4.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі № №902/1302/22(902/388/23) призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" до розгляду на 10.01.2024 о 14:30 год. Задоволено клопотання представника апелянта - адвоката Оверковського К.В. про участь в судовому засіданні 10.01.2024 о 14:30 у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

4.3. За результатами судового засідання 10.01.2024 розгляд апеляційної скарги у даній справі відкладено на 18.01.2024, для надання можливості представнику апелянта подати до суду необхідні докази, на підтвердження своїх доводів та обґрунтувань щодо наявності чи відсутності порушеного права оспорюваним судовим рішенням, про що апеляційним судом постановлено відповідну ухвалу; з урахуванням раніше поданого представником апелянта клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

4.4. 16.01.2024 до апеляційного суду через систему "Електронний суд" від представника апелянта надійшли додаткові пояснення по справі, з додатками.

4.5. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду 18.01.2024 залучено до участі у справі №902/1302/22(902/388/23) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" - (код 37442263, вул. Хмельницьке шосе, 14,/4, м. Вінниця, Вінницька обл., Вінницький район, 21036). Розгляд апеляційної скарги на 14.02.2024 об 09:00 год. Зобов`язано - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан"" зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 ГПК України в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС та надати апеляційному суду відповідні докази.

4.6. У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Юрчука М.І. судове засідання 14.02.2024 о 09:00 год. з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 15.09.23р. у справі № 902/1302/22(902/388/23) не відбулося.

4.7. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 у справі призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі №902/1302/22(902/388/23) на 07.03.2024 о 09:00год.

4.8. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.6. В судовому засіданні 07.03.2024 представник апелянта (в режимі відеоконференції) підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити. Надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просив скасувати рішення суду першої інстанції від 15.09.2023 у даній справі. Відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021 у повному обсязі.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі № 902/1302/22(902/388/23) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Конституція України;

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України)

Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника апелянта, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" (поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" (зберігач) укладено договір про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-3.

7.3. Згідно пункту 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених Договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності поклажодавця (далі - товар).

7.4. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що згідно даного договору товаром є: олійна культура - соняшник, в кількості 1 000 т. (межах ±5%).

7.5. Відповідно до пункту 9.1 Договору договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 01.05.2020, але у всякому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

7.6. В подальшому, 12.05.2021 між ТОВ "Ресурс-Фармінг" (кредитор) в особі директора Українець Г.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" (поручитель) в особі директора Юшчишина О.Л. було укладено Договір поруки.

7.7. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки за цим договором поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов`язань перед кредитором за Основним договором (договір про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-3 від 17.09.2019).

7.8. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (пункт 1.2. Договору).

7.9. Відповідно до розділу 2 "Боргові зобов`язання" передбачено, що:

- 2.1. Порукою за цим Договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником його боргових зобов`язань у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Основному договорі.

- 2.2. Порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо зобов`язання боржника перед кредитором.

- 2.3. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями Основного договору, цілком розуміє їх зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов`язаннями у розумінні даного Договору. Будь-яке посилання в тексті цього Договору на положення Основного договору є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо змісту такого посилання.

- 2.4. Поручитель відповідає перед кредитором за невиконання боржником своїх зобов`язань за Основним договором щодо оплати будь-яких інфляційних втрат та судових витрат, що були або будуть нараховані кредитором у зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за основним договором.

7.10. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення поруки (пункт 5.1. договору)

7.11. 16.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до ТОВ "Сат-Агро" та ТОВ "Ресурс-Фармінг" про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021, укладеного між ТОВ "Сат-Агро" та ТОВ "Ресурс-Фармінг".

7.12. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в провадженні господарського суду знаходиться справа № 902/1302/22, за заявою ТОВ "Агріі Україна" про банкрутство ТОВ "Сат-Агро". В межах справи про банкрутство надійшла заява АТ "Ємільчине Агроком" з кредиторськими вимогами до боржника у розмірі 10 427 875,95 грн., яка складається з двох сум, які виникли на підставі двох різних договорів, а саме у розмірі 2 155 750 грн. і 8 272 125,95 грн.

7.12.1. ТОВ "Агріі Україна" запросила у арбітражного керуючого документи, для оцінки правомірності виникнення суми кредиторських вимог. Згідно отриманих документів було встановлено відносно суми у розмірі 8 272 125,95 грн., що між ТОВ "Ресурс-Фармінг" і ТОВ "Діва-Агролан" укладено договір про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019. Згідно Договору зберігання ТОВ "Ресурс-Фармінг" надав ТОВ "Діва-Агролан" на зберігання 85 887 кг соняшника, який ТОВ "Діва-Агролан" повернула частково. Сума частки соняшника, вартістю 8 272 125,95 грн., яка не була повернута, стягнута в судовому порядку у справі 908/2120/21.

7.12.2. 12.05.2021 між ТОВ "Сат-Агро" і ТОВ "Ресурс-Фармінг" укладено договір поруки (Договір поруки), згідно умов якого ТОВ "Сат-Агро" поручається за повне і своєчасне виконання ТОВ "Діва-Агролан" умов договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019.

7.12.3. В подальшому між ТОВ "Ресурс-Фармінг" і ТОВ "Ємільчине Агроком" 27.07.2022 укладено Договір про відступлення права вимоги № 25/07-22/ДА. Згідно п. 1.1. Договору відступлення, ТОВ "Ресурс-Фармінг" відступає ТОВ "Ємільчине Агроком" своє право вимоги до ТОВ "Діва-Агролан" по договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019 у розмірі 8 272 125,95 грн.

7.12.4. Позивач вважає, що договір поруки 12.05.2021 до договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019 було укладено: без спрямування на настання реальних наслідків поруки; з заінтересованими та пов`язаними особами; для штучного створення боргу, що вказує на фраудаторність такого договору, який порушує права ініціюючого кредитора, зменшуючи обсяг грошових коштів, які будуть направлені на погашення кредиторських вимог.

7.12.5. Підставами визнання договору поруки недійсним позивач вказує:

- Договір поруки з боку ТОВ "Сат-Агро" підписано його керівником Юшчишин О.Л., який згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб 30.12.2021 був звільнений. Вказаною датою було призначено нового директора Шушаріна І.І.

7.12.5.1. Крім того, в керівника не було дозволу загальних зборів на укладання договору поруки.

- Договір поруки укладено без спрямування на настання реальних наслідків поруки; для штучного створення боргу, що вказує на недійсність такого договору, який порушує права кредитора, зменшуючи обсяг грошових коштів, які будуть направлені на погашення кредиторських вимог.

- На момент укладання Договору поруки, строк дії Договору зберігання закінчився, оскільки відповідно до п. 9.1. Договору договір діє до 01.05.2020.

- На момент укладення договору поруки, ТОВ "Сат-Агро", згідно фінансової звітності, мало активи у розмірі 4 500,00 грн., що вказує на відсутність можливості виконати умови Договору поруки.

7.12.6. Позивач вважає, що порушення його прав оскаржуваним договором полягає у тому, що ТОВ "Агріі Україна" є конкурсним кредитором по справі про банкрутство ТОВ "Сат-Агро". У процедурі банкрутства відіграє дотримання принципу конкурсного імунітету кредиторів, який спрямований на попередження та усунення будь-яких переваг одних кредиторів на шкоду інших. Важливе значення у дотриманні цього принципу має формування конкурсної маси, її реалізація та задоволення вимог кредиторів в установленій законом черговості.

7.12.7. Враховуючи наведені обставини, позивач зазначив, що: 1) договір поруки укладено через 12 місяців після завершення строку дії договору, по якому така порука була укладена; 2) відсутні докази того, що активи підприємства боржника становили суму більшу ніж сума за якою поручався ТОВ "Сат-Агро"; 3) подальше відступлення права вимоги товариству, яке пов`язано з боржником.

7.12.8. Тобто, наведені висновки свідчать про недобросовісні дії керівника боржника при підписанні Договору поруки, оскільки боржник взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, що являється завданням збитків.

7.12.9. Оскільки, позивач є кредитором у справі №902/1302/22 про банкрутство ТОВ "Сат-Агро", результати розгляду заявлених позовних вимог мають безпосередній вплив на права та інтереси ТОВ "Агріі Україна", оскільки результат прийнятого рішення у цій справі безпосередньо впливає на формування конкурсної маси боржника, а отже, і розміру задоволення вимог кредиторів.

7.13. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21.03.2023 відкрито провадження у справі №902/1302/22(902/388/23) за позовом ТОВ "Агріі Україна" до ТОВ "Сат-Агро" та ТОВ "Ресурс-Фармінг" про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021 в межах справи № 902/1302/22, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

7.14. Одночасно, судом першої інстанції залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - розпорядника майна ТОВ "Сат-Агро", арбітражного керуючого Бурцеву І.Ю. та ТОВ "Діва-Агролан".

7.15. Також, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.01.2023 відкрито провадження у справі №902/1302/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" за заявою ТОВ "Агріі Україна". Визнано вимоги кредитора - ТОВ "Агріі Україна" 6 072 154,06 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Бурцеву І.Ю..

7.16. 13.01.2023 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сат-Агро" на офіційному веб-порталі судової влади України.

7.17. 16.02.2023 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" надійшла заява б/н та дати (вх. № 01-36/170/23 від 16.02.2023) про визнання грошових вимог до боржника ТОВ "Сат-Агро" в розмірі 10 427 875,95 грн.

7.18. В подальшому, серед іншого, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.03.2023 у справі про банкрутство №902/1302/22 визнано грошові вимоги ТОВ "Консольлайн", ТОВ "Юнайтед Глобал Лоджистік" та АТ "ПУМБ".

7.19. Розгляд справи №902/1302/22 та заяви ТОВ "Ємільчине Агроком" було відкладено.

7.20. Матеріалами справи про банкрутство підтверджується, що розгляд справи неодноразово відкладався, як і розгляд заяви ТОВ "Ємільчине Агроком" б/н та дати (вх. № 01-36/170/23 від 16.02.2023) про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 10 427 875,95 грн. (в останнє згідно ухвали суду розгляд справи/заяви відкладено на 12.10.2023)

7.21. За результатами розгляду даного спору про визнання недійсним договору поруки, в межах справи про банкрутство, 15.09.2023, Господарським судом Вінницької області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.-1.2. цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1. - 2.13. даної постанови.

7.22. При цьому, як встановлено апеляційним господарським судом, за результатами вивчення та дослідження матеріалів даного спору, та руху справи №902/1302/22 про банкрутство ТОВ "Сат-Агро", 12.10.2023 судом першої інстанції розглянуто заяву з ТОВ "Ємільчине Агроком" про визнання грошових вимог кредитора до боржника, з урахуванням додаткових пояснень від 11.10.2023 (зменшення суми кредиторських вимог, у зв`язку з частковою сплатою; грошові вимоги ТОВ "Ємільчине Агроком" до ТОВ "Сат-Агро" становлять 8 626 285,04 грн.).

7.22.1. Так, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.10.2023, серед іншого, задоволено, заяву ТОВ "Ємільчине Агроком" б/н та дати (вх. № 01-36/170/23 від 16.02.2023) про визнання грошових вимог до боржника, з урахуванням додаткових пояснень від 11.10.2023, в розмірі 8 626 285,04 грн. (пункт 1). Визнано грошові вимоги ТОВ "Ємільчине Агроком" до ТОВ "Сат-Агро" у розмірі 8 626 285,04 грн. (четверта черга задоволення), а також 5 368,00 грн. - витрати на сплату судового збору (перша черга задоволення) (пункт 2).

7.22.2. Таким чином, на час звернення ТОВ "Ємільчине Агроком" до апеляційного суду із апеляційною скаргою на вказане рішення суду від 15.09.2023 у справі №902/1302/22(902/388/23), Господарським судом Вінницької області 12.10.2023 визнано грошові вимоги ТОВ "Ємільчине Агроком" до ТОВ "Сат-Агро" у справі про банкрутство №902/1302/22, а також визнано грошові вимоги ТОВ "Агріі Україна" до ТОВ "Сат-Агро", встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна Бурцевою І.Ю. до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Сат-Агро", про що винесено відповідну ухвалу

7.22.3. Апелянт ТОВ "Ємільчине Агроком" на час розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі № 902/1302/22(902/388/23) по суті, є кредитором у справі №902/1302/22 про банкрутство ТОВ "Сат-Агро".

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 15.09.2023 - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частковою (Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.02.2020 у справі №910/16236/18).

8.6. Частиною 6 статті 12 ГПК України, визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

8.7. Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

8.8. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

8.9. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

8.10. Згідно статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує: всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

8.11. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.

8.12. Виходячи із змісту статей 15, 16 ЦК України, статті 20 ГК України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

8.13. Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021.

8.14. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частини 1, 2, 3 ст. 202 ЦК України).

8.15. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

8.16. Частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України визначено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

8.17. Разом з цим, в статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

8.18. Таким чином, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки це не буде спростовано, зокрема на підставі судового рішення.

8.16. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, в тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на наявність обставин, передбачених статтями 203, 215 ЦК України.

8.17. Статтями 16, 203, 215 ЦК України визначено, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

8.18. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці (постанови Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 ).

8.19. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. При цьому, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16).

8.20. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. (Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, постанові Верховного Суду від 04.04.2023 у справі №924/1351/20 (924/1175/21)).

8.21. Так, позовні вимоги у даній справі обґрунтовані тим, що спірний договір поруки 12.05.2021 до договору про надання послуг відповідального зберігання №17/09/19-З від 17.09.2019 було укладено: без спрямування на настання реальних наслідків поруки; з заінтересованими та пов`язаними особами; для штучного створення боргу, що вказує на фраудаторність такого договору, який порушує права ініціюючого кредитора, зменшуючи обсяг грошових коштів, які будуть направлені на погашення кредиторських вимог.

8.22. Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

8.23. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019).

8.24. Великою Палатою Верховного Суду викладено у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) висновок про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст. 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена ст. 228 ЦК України.

8.25. Оскільки господарським судом згідно ухвали від 12.01.2023 визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" до боржника ТОВ "Сат-Агро", відповідно - ТОВ "Агріі Україна" виступає заінтересованою особою у визнанні оспорюваного договору поруки недійсним, як кредитор ТОВ "Сат-Агро".

8.26. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

8.27. Частинами 2, 3 статті 13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

8.27.1. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

8.27.2. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

8.27.3. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2019 № 405/1820/17.

8.28. Виходячи зі змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

8.29. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

8.30. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

8.31. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

8.32. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частини 1 та частин 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України.

8.33. Згідно частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

8.34. В разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 статті 554 ЦК України)

8.35. З матеріалів справи слідує, що предметом спірного договору поруки від 12.05.2021 є зобов`язання ТОВ "Сат-Агро" (боржника) відповідати за повне та своєчасне виконання ТОВ "Діва-Агролан" перед ТОВ "Ресурс-Фармінг" умов договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-3 від 17.09.2019.

8.36. Спірний договір поруки від 12.05.2021 зі сторони ТОВ "Сат-Агро" підписано директором - Юшчишиним О.Л.

8.37. Частиною 2 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.

8.38. З пункту 8.8. Статуту ТОВ "Сат-Агро" вбачається, що директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції загальних зборів учасників.

8.39. Згідно листа Державної податкової служби № 6/02-32-04-04-15 "Згідно ІС "Податковий блок" та Архіву електронної звітності обліковується лише подана фінансова звітність ТОВ "САТ-АГРО" за звітний 2018 рік".

8.40. Чисті активи - це різниця між активами і зобов`язаннями, що відповідає рядку № 1495 фінзвіту.

8.41. Згідно аналізу фінзвіту ТОВ "Сат-Агро" у 2017 і 2018 розмір чистих активів складав 500 грн.

8.42. Господарськими судами встановлено, що в подальшому ТОВ "Сат-Агро" не подавало будь яких фінзвітів, що свідчить, про те що станом на момент укладання договору поруки від 12.05.2021, розмір зобов`язання взятого ТОВ "Сат-Агро" за договором поруки, перевищував 50 відсотків вартості чистих активів товариства згідно останньої затвердженої фінансової звітності, в зв`язку з чим директор повинен був отримати дозвіл загальних зборів на укладання вказаного договору поруки.

8.43. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували прийняття учасниками товариства протокольного рішення про надання згоди на укладення договору поруки від 12.05.2021, та уповноваження на такі дії керівника боржника.

8.43.1. Під час розгляду даного спору відповідачами таких доказів також не надано.

8.44. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст.203 ЦК України

8.45. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

8.46. Таким чином вчинення оспорюваного договору поруки від імені ТОВ "Сат-Агро" його керівником без отримання попереднього погодження на укладення такого правочину вищим колегіальним органом управління юридичної особи, є перевищенням наданих йому повноважень та додатковою підставою недійсності такого правочину.

8.46.1. При цьому, наведені обставини свідчать про відсутність доказів фінансової спроможності ТОВ "Сат-Агро" виконання договору поруки від 12.05.2021 при його укладенні, оскільки на момент укладення договору поруки, згідно фінансової звітності, ТОВ "Сат-Агро" мало активи у розмірі 4 500,00 грн.

8.47. Разом з тим, згідно пункту 9.1. Договору відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019, останній діє до 01.05.2020, тобто на момент укладення оспорюваного договору поруки - 12.05.2021, строк дії договору зберігання закінчився.

8.48. Також, станом на дату укладення договору поруки у ТОВ "Сат-Агро" існували непогашені грошові зобов`язання, зокрема за договором про надання послуг б/н від 19.04.2021, що підтверджується рішенням суду у справі 902/745/21 від 09.11.2021; за договором про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-З від 17.09.2019, що підтверджується рішенням суду у справі № 908/2120/21.

8.49. Таким чином, при веденні збиткової діяльності та маючи зобов`язання перед іншими контрагентами, ТОВ "Сат-Агро" прийняло на себе додаткові зобов`язання за повне та своєчасне виконання ТОВ "Діва-Агролан" перед ТОВ "Ресурс-Фармінг" умов договору про надання послуг відповідального зберігання № 17/09/19-3 від 17.09.2019.

8.50. В даному випадку, враховується що наявність грошових зобов`язань станом на день укладення спірного договору не означає безумовну заборону на ведення господарської діяльності та договірної роботи. Водночас, особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

8.51. Поручитель, укладаючи договір поруки, не може не розуміти, що у випадку невиконання боржником зобов`язання, саме йому доведеться виконувати зобов`язання в повному обсязі за рахунок свого майна (шляхом передачі чи відчуження кредитору). Тим самим поручитель визначає долю належного йому майна на майбутнє. Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 28.05.2019 у справі № 922/3522/17.

8.52. Укладення спірного договору поруки від 12.05.2021 в даному випадку спрямовано на необґрунтоване, сумнівне та непропорційне збільшення розміру боргових зобов`язань ТОВ "Сат-Агро" всупереч власним фінансовим інтересам. Оскільки ТОВ "Сат-Агро" перебуваючи в стані фінансової неможливості виконання власних зобов`язань, ще додатково прийняло на себе обов`язки ТОВ "Діва-Агролан" зі сплати 8 млн. грн., чим фактично ТОВ "Сат-Агро" збільшило свої боргові зобов`язання за відсутності фінансової спроможності їх погашення.

8.53. Враховуючи обставини даного спору, господарські суди звертають увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16:

"Поручитель, який став солідарним боржником у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним в обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, в якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".

8.54. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №904/5693/20 (904/4517/21).

8.55. У разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

8.56. За результатами розгляду даного спору, дослідження всіх обставин справи, враховуючи норми чинного законодавства, господарськими судами встановлено, що оспорюваний правочин укладений відповідачем (боржником) ТОВ "Сат-Агро" всупереч власним фінансовим інтересам товариства.

8.57. Так, визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

8.58. Судом першої інстанції, правомірно враховано посилання заявника про наявність правових підстав для визнання оспорюваного правочину - договору поруки від 12.05.2021, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг".

8.59. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг", третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача 2 - розпорядник майна ТОВ "Сат-Агро" - арбітражний керуючий Бурцева Ірина Юріївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діва-Агролан" про визнання недійсним договору поруки від 12.05.2021 є обґрунтованими та правомірними, відповідно підлягають задоволенню.

8.60. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.61. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.62. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.63. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.64. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.65. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.66. Господарським судом Вінницької області правомірно прийнято рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" та визнано недійсним договір поруки від 12.05.2021, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг".

8.67. Висновок суду першої інстанції про задоволення даного позову є обґрунтованим та правомірним.

8.68. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.68. За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі № 902/1302/22(902/388/23) - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 15.09.2023 у справі №902/1302/22(902/388/23) апелянт сплатив судовий збір у розмірі 4026,00 грн. згідно платіжного доручення №819 від 09.11.2023.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ємільчине Агроком" від 11.10.23р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 15 вересня 2023 року у справі №902/1302/22(902/388/23) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/1302/22(902/388/23) повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "21" березня 2024 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Миханюк М.В.