РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2024Справа № 910/19066/23

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДОНБАСЕНЕРГО"

до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО"

про стягнення 20 350 287,69 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Патрікеєва Т.В.

Представники:

від позивача: Жукова Л.А.

від відповідача: Прилєпов О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" (далі - позивач, ПАТ "Донбасенерго") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач, НЕК "Укренерго") про стягнення 20 350 287,69 грн за Договором про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності № 0112-16013 від 09.11.2022 (далі - Договір), з яких: втрати від інфляції в розмірі 7 958 869,36 грн, 3 % річних в розмірі 12 391 418,33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 прийнято позовну заяву ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/19066/23, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 29.01.2024 о 12:00 год.

28.12.2023 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстроване в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

04.01.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" відзив на позовну заяву.

09.01.2024 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" відповідь на відзив.

29.01.2024 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання заперечень на відповідь на відзив.

У підготовче засідання, призначене на 29.01.2024, з?явилися представники позивача та відповідача.

Суд долучив до матеріалів справи, подані учасниками справи через відділ діловодства суду заяви по суті справи та з процесуальних питань.

У підготовчому засіданні, призначеному на 29.01.2024 суд встановив відповідачу строк до 05.02.2024 на подання заперечень на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання у справі на 26.02.2024 о 11:00 год.

05.02.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" заперечення на відповідь на відзив.

22.02.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" заяву про відстрочення виконання рішення, відповідно до якої відповідач просив суд відстрочити виконання рішення суду, яке буде ухвалено за наслідками розгляду справи № 910/19066/23, у випадку повного або часткового задоволення позовних вимог, на 1 (один) рік з дня прийняття такого рішення.

26.02.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" заперечення щодо заяви про відстрочення рішення.

У підготовче засідання, призначене на 26.02.2024, з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні призначеному на 26.02.24 суд долучив до матеріалів справи заяви по суті спору подані учасниками справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.02.2024, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2024 о 10:20 год.

У судове засідання, призначене на 25.03.2024, з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 25.03.2024 представник відповідача заявив, що 24.03.2024 сформував в системі "Електронний суд" клопотання про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи, що станом на час проведення судового засідання 25.03.2024 клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат не було зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду", представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат на 99 %, надавши відповідні обгрунтування заявлення такого клопотання.

У судовому засіданні 25.03.2024 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

В судовому засіданні 25.03.2024 судом заслухане вступне слово учасників справи.

Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю.

У судовому засіданні 25.03.2024 оголошувалась перерва у зв`язку з повітряної тривогою.

Після перерви суд продовжив судове засідання 25.03.2024.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог у повному обсязі, водночас просив суд, уразі повного або часткового задоволення позовних вимог, зменшити суму 3% річних та інфляційних втрат, відстрочити виконання рішення суду на 1 (один) рік.

У судовому засіданні 25.03.2024 судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження доказів, після чого суд перейшов до судових дебатів, в яких представники позивача та відповідача виступили з промовою (заключним словом).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 25.03.2024 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" (далі - позивач, ПАТ "Донбасенерго") про те, що Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач, НЕК "Укренерго") було порушено свої зобов`язання за Договором про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності № 0112-16013 від 09.11.2022 (далі - Договір) в частині оплати допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності, наданих позивачем відповідачу у період з 21.11.2022 по 20.09.2023, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з НЕК "Укренерго" інфляційних втрат у розмірі 7 958 869,36 грн та 3 % річних у розмірі 12 391 418,33 грн на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач заперечив позовні вимоги повністю, зазначивши у відзиві на позовну заяву, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за Договором про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності через несплату учасниками ринку послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Відтак, відповідач зазначає, що порушення ним власних договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих позивачем послуг обумовлене виключно недостатністю коштів на рахунку диспетчеризації, тоді як спрямувати на оплату придбаних допоміжних послуг кошти, отримані від надання інших послуг, НЕК "Укренерго" не може в силу законодавства (пп. 15, 43 п. 2.3, абз. 12 п. 1.4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 09.11.2017 № 1388). Також відповідач стверджує, що позивачем неправомірно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки НЕК "Укренерго" не користується коштами, які мали бути сплачені на користь позивача. Відповідач посилається на приписи ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, згідно яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, згідно яких суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Відповідач просить суд врахувати, що з боку НЕК "Укренерго" не було завдано збитків за Договором іншим учасникам господарських відносин. Крім того, відповідач вказує, що стягнення інфляційних втрат та 3% річних є невиправданим прибутком для ПАТ "Донбасенерго" та одночасно тягарем для відповідача; стягнення відповідних сум, які не передбачені фінансовим планом відповідача (власником 100% акцій якого є держава), загрожуватиме нормальній операційній роботі оператора системи передачі, перешкоджатиме ефективному та надійному функціонуванню ринку електричної енергії, унеможливить безперебійне постачання електричної енергії кінцевим споживачам, а також уможливить виникнення надзвичайної ситуації на ринку електричної енергії.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву з огляду на таке. Позивач вказує, що неможливість НЕК "Укренерго" спрямувати кошти, отримані від надання інших послуг, на погашення заборгованості з оплати наданих позивачем послуг, не звільняє відповідача від належного та своєчасного виконання зобов`язань за Договором, зокрема, в частині оплати наданих допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності. Позивач не погоджується з доводами відповідача про неправомірність нарахування позивачем сум 3% річних та інфляційних втрат, оскільки законодавство встановлює право кредитора на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за наявності прострочення боржника, при цьому законодавство не ставить право на отримання кредитором зазначених компенсаційних нарахувань в залежність від факту користування боржником несплаченими коштами. Позивач звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував обсяг і вартість наданих йому за спірними актами послуг та факт прострочення ним оплати за послуги, надані позивачем за Договором. Щодо викладеного відповідачем клопотання про зменшення інфляційних втрат та 3% річних, то позивач зазначає, що НЕК "Укренерго" не доведено винятковості випадку для зменшення судом даних нарахувань та порушення принципів розумності справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив наголосив, що порушення ним власних договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих позивачем послуг обумовлене виключно недостатністю коштів на рахунку диспетчеризації, тоді як спрямувати на оплату придбаних допоміжних послуг кошти, отримані від надання інших послуг, відповідач не може. Відповідач звернув увагу, що він не користується коштами, які мали бути сплачені на користь позивача, що відповідачем не завдано збитків за Договором іншим учасникам господарських відносин.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до п. 22, 55, 64, 72, 96 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії":

допоміжні послуги - послуги, визначені цим Законом та правилами ринку, які оператор системи передачі закуповує у постачальників допоміжних послуг для забезпечення сталої і надійної роботи об`єднаної енергетичної системи України та якості електричної енергії відповідно до встановлених вимог.

оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії;

постачальник допоміжних послуг - учасник ринку, який відповідає встановленим правилами ринку вимогам щодо надання допоміжних послуг та зареєстрований відповідно до правил ринку для надання таких послуг;

Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор малої системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії в порядку, передбаченому цим Законом.

ПАТ "Донбасенерго" (позивач) є учасником ринку електричної енергії, постачальником допоміжних послуг відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

НЕК "Укренерго" (відповідач) виконує функції оператора системи передачі електричної енергії.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про надання допоміжних послуг.

Відповідно до частин 1-3, 7 статті 69 Закону України "Про ринок електричної енергії" на ринку допоміжних послуг оператор системи передачі купує на ринкових та прозорих засадах допоміжні послуги для забезпечення надійної роботи ОЕС України та належної якості електричної енергії. Учасниками ринку допоміжних послуг є: 1) оператор системи передачі, який купує та/або використовує допоміжні послуги; 2) постачальники допоміжних послуг, які пропонують та/або надають допоміжні послуги. На ринку допоміжних послуг можуть придбаватися/надаватися допоміжні послуги для забезпечення: 1) регулювання частоти та активної потужності в ОЕС України, а саме забезпечення: резервів підтримки частоти (первинне регулювання); резервів відновлення частоти (вторинне регулювання); резервів заміщення (третинне регулювання). Купівля допоміжних послуг здійснюється на підставі договорів про надання допоміжних послуг, що укладаються на підставі типових договорів про надання допоміжних послуг. Типові договори про надання допоміжних послуг затверджуються Регулятором.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 307 затверджено Типовий договір про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності.

09.11.2022 НЕК "Укренерго" (далі - оператор системи передачі, ОСП) акцептовано заяву-приєднання ПАТ "Донбасенерго" (далі - постачальник допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності, ПДП) до Договору №0112-16013 про надання допоміжних послуг (для забезпечення регулювання частоти та активної потужності в ОЕС України, а саме: забезпечення резервів заміщення - третинне регулювання).

Договір №0112-16013 від 09.11.2022 (далі - Договір) є публічним та укладений сторонами в розумінні статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України та розміщений на офіційному сайті НЕК "Укренерго".

Відповідно до пункту 1.1 Договору цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що за цим договором ПДП зобов`язується надавати допоміжні послуги з регулювання частоти та активної потужності (далі - ДП) у частині забезпечення одного або більше резервів: резервів підтримки частоти (первинне регулювання), резервів відновлення частоти (вторинне регулювання) і резервів заміщення (третинне регулювання), відповідно до умов цього договору, а ОСП зобов`язується здійснювати оплату за надані ДП відповідно до умов цього Договору та Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №307 (далі - Правила ринку).

Надання ПДП ОСП письмової згоди на приєднання до цього Договору (далі заява-приєднання), що є додатком 1 до Договору, є погодженням пропозиції на приєднання до цього Договору, а також зобов`язанням щодо виконання Правил ринку. Заява-приєднання надається з відкладальною обставиною, якою є реєстрація ПДП зі сторони ОСП (пункт 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 1.4 Договору придбання ДП здійснюється згідно з процедурою та умовами придбання ДП, визначеними Правилами ринку.

Згідно з пунктом 1.5 Договору цей Договір укладається за умови приєднання ПДП до договору про врегулювання небалансів електричної енергії та договору про участь у балансуючому ринку.

Загальна вартість цього Договору складається із суми всіх платежів, здійснених ОСП на користь ПДП протягом дії цього Договору за надані на умовах цього Договору ДП. Обчислення платежів та розрахунок цін здійснюється відповідно до Правил ринку (пункт 2.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що обсяги фактично наданих ДП упродовж кожного розрахункового періоду розраховуються за результатами моніторингу надання ДП, який проводиться відповідно до Правил ринку.

Для визначення фактичного обсягу ДП ОСП керується даними інформаційного обміну, що здійснюється між ПДП та ОСП, відповідно до Правил ринку (пункт 3.2 Договору).

Пунктами 6.1-6.4 Договору передбачено:

Виставлення рахунків та здійснення платежів у рамках розрахункових сум здійснюються відповідно до процедур та графіків, зазначених у цьому договорі та Правил ринку.

ПДП складає та направляє ОСП два примірники підписаного зі своєї сторони Акта приймання-передачі наданих допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності (далі - Акт) до 08 числа місяця, наступного за тим, у якому такі послуги надавались.

ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує Акт протягом трьох робочих днів з дати його отримання від ПДП або направляє мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що повинні бути усунені.

ОСП здійснює остаточний розрахунок з ПДП протягом 10 робочих днів після підписання сторонами Акта або з дати направлення Акта ПДП на адресу ОСП (у випадку не підписання або не направлення акта, або мотивованих зауважень до нього в п`ятиденний строк) за умови реєстрації ПДП податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ПДП грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих ДП.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.2 Договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була подана заява-приєднання. Якщо жодна із сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

У пунктах 13.1, 13.2 Договору зазначено, що цей Договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення змін Регулятором до типового договору про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності. У такому випадку зміни до цього Договору вносяться ОСП протягом 10 днів з дня набрання ними чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 63 ЦК України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 11, 202, 509, 901, 903 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така плата за користування чужими коштами не є штрафною санкцією.

Отже, статтею 625 ЦК України передбачені правові наслідки у разі прострочення боржником виконання своїх грошових зобов`язань.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 20 350 287,69 грн, з яких: 7 958 869,36 грн інфляційних втрат, 12 391 418,33 грн 3 % річних.

Для вирішення справи по суті необхідно встановити, чи було порушено відповідачем зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за Договором, що є підставою для нарахування інфляційних втрат, 3 % річних.

Позивач стверджує, що надав відповідачу у період з 21.11.2022 по 20.09.2023 допоміжні послуги на підставі Договору згідно Актів приймання-передачі наданої допоміжної послуги для забезпечення регулювання частоти та активної потужності в ОЕС України, а саме: забезпечення резервів заміщення (третинне регулювання) з метою забезпечення безпеки постачання із залученням енергогенеруючого обладнання, що використовує природний газ/мазут, перелік яких наведено на сторінках 7 - 9 позовної заяви, копії яких долучено до позовної заяви, які було підписано сторонами в електронній формі (далі - Акти приймання-передачі наданої допоміжної послуги). Також, позивач зазначив, що сторонами були підписані акти корегування, перелік яких наведено на сторінці 10 позовної заяви, копії яких долучено до позовної заяви (далі - Акти корегування).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву жодним чином не заперечував обсяг і вартість наданих позивачем у період з 21.11.2022 по 20.09.2023 допоміжних послуг згідно наведених Актів приймання-передачі наданої допоміжної послуги з урахуванням Актів корегування.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що ОСП здійснює остаточний розрахунок з ПДП протягом 10 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення акта ПДП на адресу ОСП (у випадку не підписання або не направлення акта, або мотивованих зауважень до нього п`ятиденний строк) за умови реєстрації ПДП податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ПДП грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих ДП.

Постановою НКРЕКП від 08.11.2021 № 2003 затверджено Тимчасовий порядок придбання допоміжної послуги для забезпечення регулювання частоти та активної потужності в ОЕС України, а саме забезпечення резервів заміщення (третинне регулювання). Зазначений Тимчасовий порядок (із врахуванням змін, що вносились НКРЕКП) розміщений на офіційному сайті НЕК "Укренерго" (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 1.2 Тимчасового порядку передбачено, що його дія поширюється на постачальників допоміжних послуг та оператора системи передачі та застосовується на осінньо-зимовий період 2021-2022 рр., а також у період дії воєнного стану в Україні та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Відповідно п. 8.2 Тимчасового порядку (тут і далі - в редакції, затвердженої постановами НКРЕКП від 16.11.2021 № 1506, від 17.01.2023 № 108, від 26.01.2023 № 149, яка була чинна станом на час надання спірних послуг) ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує акт протягом 5 робочих днів з дати його отримання від ПДП або направляє мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що повинні бути усунені.

Відповідно до п. 8.3 Тимчасового порядку ОСП здійснює остаточний розрахунок з ПДП протягом 5 робочих днів після підписання сторонами Акта або з дати направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в електронному вигляді із накладанням кваліфікованого електронного підпису рахунку за надану ДП на адресу ОСП за умови реєстрації ПДП податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ПДП грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих ДП.

Отже, підрахунок строку на оплату спірних послуг здійснюється з урахуванням умов п. 8.3 Тимчасового порядку та наявних в матеріалах справи доказів.

Позивач стверджує, що ним разом з Актами приймання-передачі наданої допоміжної послуги та Актами корегування було направлено відповідачу в електронній формі рахунки-фактури на оплату допоміжних послуг за розрахунковий період з 21.11.2022 по 21.09.2023, перелік яких наведено на сторінках 10-13 позовної заяви. До позовної заяви додано докази направлення відповідачу в електронному вигляді (на електронну пошту відповідача) Актів приймання-передачі наданої допоміжної послуги, Актів коригування та рахунків-фактур на оплату допоміжних послуг за спірний період.

Також позивач зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (перелік яких наведено на сторінках 14-16 позовної заяви), що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, копії яких додано до позовної заяви.

Відповідач у відзиві на позовну заяву жодним чином не заперечував факт отримання ним від позивача Актів приймання-передачі наданої допоміжної послуги, Актів корегування та рахунків-фактур на оплату допоміжних послуг за спірний період, рівно як і факт реєстрації позивачем у ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних.

Із наявних в матеріалах справи платіжних доручень, перелік яких наведено у додатку № 34 до позовної заяви, вбачається, що відповідачем було частково та з простроченням виконано свої грошові зобов`язання за Договором, що фактично відповідачем не заперечувалось у відзиві на позовну заяву.

Судом також досліджено, що частина грошових зобов`язань відповідача з оплати наданих позивачем допоміжних послуг за період грудень 2022 року - лютий 2023 року була припинена внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог. Так, на виконання наказу Міністерства енергетики України від 16.06.2023 №199 між сторонами 22.06.2023 було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності № 0112-16013 від 09.11.2022 (заборгованість НЕК "Укренерго") та за Договором № 0112-03015 від 04.06.2019 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Внаслідок здійсненого зарахування зустрічних однорідних вимог, зобов`язання відповідача з оплати допоміжних послуг, наданих ПАТ "Донбасенерго" за період грудень 2022 року - лютий 2023 року, було припинене на загальну суму 140 745 109,64 грн. Факт зарахування зустрічних однорідних вимог підтверджується Актом зарахування згідно з Договором від 09.11.2022 № 0112-16013 та Договором від 04.06.2019 № 0112-03015 від 22.06.2023, підписаним сторонами з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП) (додаток № 35 до позовної заяви).

Крім того, враховуючи наявність заборгованості НЕК "Укренерго" перед ПАТ "Донбасенерго" за іншими договорами, що передбачають оплату коштів з боку НЕК "Укренерго" на користь ПАТ "Донбасенерго", 21.07.2023 позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку було направлено заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 3 752 385,47 грн в порядку ст. 601 ЦК України (№ 01-1.3/01240 від 21.07.2023), внаслідок чого зобов`язання відповідача з оплати допоміжних послуг, наданих позивачем за Договором № 0112-16013 від 09.11.2022 в лютому 2023 року, було припинене на загальну суму 3 752 385,47 грн (додаток № 36 до позовної заяви).

Факт зарахування зустрічних однорідних вимог на відповідні суми згідно з наведеними Актом зарахування від 22.06.2023 та заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 01-1.3/01240 від 21.07.2023, фактично відповідачем не заперечувався.

Відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги за спірний період у строки, визначені відповідно до умов Тимчасового порядку. Однак такий обов`язок був частково та з простроченням виконаний відповідачем. Відповідно, відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань за Договором (з оплати наданих позивачем послуг за Договором у період з 21.11.2022 по 20.09.2023), що фактично не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Частиною 1 статті 165 ГПК України встановлено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відповідно до частини 3 наведеної статті ГПК України відзив повинен містити, зокрема:

заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;

перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

При цьому частиною 4 статті 165 ГПК України визначено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку з оплати наданих йому послуг не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності, а саме статтею 625 ЦК України.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що через неналежне виконання учасниками ринку електричної енергії зобов`язань перед НЕК "Укренерго" щодо оплати за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у відповідача виникла заборгованість за Договором про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності перед позивачем, оскільки за умовами даного Договору саме відповідач (як оператор системи передачі) взяв на себе зобов`язання здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату допоміжних послуг на умовах, визначених Договором та законодавства України.

Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути взято до уваги судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати послуг.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Принципи підприємницької діяльності визначено ст. 44 ГК України, а саме: підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Частиною 2 статті 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тотожні приписи містяться в ст. 617 ЦК України.

Судом досліджено наведену позивачем у додатку № 37 до позовної заяви Інформацію про стан взаєморозрахунків між ПАТ "Донбасенерго" та ПРАТ НЕК "Укренерго" за Договором № 0112-16013 від 09.11.2022 за період з 21.11.2022 по 20.09.2023, яка містить, зокрема, визначені відповідно до умов Договору та Тимчасового порядку дати оплати за спірними Актами приймання-передачі наданої допоміжної послуги, а також дати та суми здійснених відповідачем фактичних платежів, з урахуванням яких визначені суми заборгованості та кількість днів прострочення оплати, за які позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджуються, а відповідачем жодним чином не заперечено, дані, які наведені позивачем в Інформації, яка є додатком № 37 до позовної заяви. Контррозрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, визначених позивачем, фактично відповідачем суду не надано.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошуковій системи "Ліга" перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з НЕК "Укренерго" на користь інфляційних втрат у розмірі 7 958 869,36 грн та 3 % річних у розмірі 12 391 418,33 грн, нарахованих за порушення відповідачем свого обов`язку з оплати послуг, наданих у період з 21.11.2022 по 20.09.2023 (з урахуванням часткових оплат).

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України стосовно зменшення розміру неустойки та клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 13.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Із положень статей 230, 233 ГК України та статей 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

Суд відзначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку посилався відповідач у відзиві на позовну заяву, викладена правова позиція, щодо права суду зменшувати розмір процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Так, у постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Проте, у вказаній постанові судом було надано оцінку правовідносин, в яких сторонами в договорі було збільшено розмір відсотків річних за ст. 625 Цивільного кодексу України. В той же час як у даній справі, сторонами у Договорі не збільшувався розмір відсотків річних, порівняно з визначеним законом у ст. 625 ЦК України.

У спірному випадку застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України та такий розмір не є надмірним.

Таким чином, під час вирішення спору у даній справі суд не враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, оскільки обставини даної справи № 910/19066/23 є відмінними від обставин у справі № 902/417/18.

Отже, з огляду наведене, у суду відсутні підстав для зменшення розміру нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" підлягають задоволенню в повному обсязі, а з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 149 184,57 грн та 3 % річних в розмірі 4 930,33 грн.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 7 958 869,36 грн інфляційних втрат та 12 391 418,33 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю.

При вирішенні спору у даній справі судом враховано висновки Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №910/9216/22 щодо наявності підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідно до приписів статті 625 Цивільного кодексу України.

Щодо заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, яке буде ухвалено за наслідками розгляду справи № 910/19066/23, на один рік з дня прийняття такого рішення.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на такі обставини, які унеможливлюють невідкладне виконання рішення, а саме:

- відповідач законодавчо позбавлений можливості спрямовувати на розрахунки з позивачем кошти, які призначені згідно з структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі;

- відстрочення виконання рішення у справі № 910/19066/23 не зможе спричинити позивачу збитків, а матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків від дій НЕК "Укренерго";

- НЕК "Укренерго" перебуває у складному майновому стані, фінансово-економічне становище підприємства є нестійким внаслідок загальної заборгованості учасників ринку перед відповідачем і тенденцією до зростання такої заборгованості;

- в енергетиці України склалася надзвичайна ситуація у зв`язку з постійними ракетними обстрілами країни-агресора, що покладає на НЕК "Укренерго" додаткові фінансові й організаційні витрати як диспетчера ОЕС України та підприємства, відповідального за технічну експлуатацію та відновлення пошкодженої високовольтної інфраструктури України;

- невідкладне виконання рішення суду у справі № 910/19066/23 не є можливим, а спроба примусового стягнення з НЕК "Укренерго" великої суми коштів (понад 20 мільйонів гривень) загрожує зупинкою належного функціонування відповідача як оператора системи передачі і дестабілізує роботу всієї ОЕС України, що загрожує колапсом енергетичної інфраструктури країни в умовах воєнного стану, ставить під загрозу безперебійне постачання електричної енергії споживачам, створює ризики надзвичайних ситуацій на ринку електричної енергії, наслідки яких можуть бути катастрофічними в масштабах країни.

Позивач подав суду заперечення щодо заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, в яких вказав, що:

- позивач з 24.02.2022 і на даний час знаходиться в обставинах форс-мажору, на позивача, як і на відповідача, поширюється дія надзвичайного стану в енергетиці, оскільки:

основним видом господарської діяльності ПАТ "Донбасенерго" є виробництво електричної та теплової енергії;

основним виробничим активом ПАТ "Донбасенерго" є Слов`янська ТЕС;

виробничі потужності ПАТ "Донбасенерго" знаходяться на територіях, які входить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій aбo які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні блокуванні;

пошкоджена значна частина виробничих та адміністративних об`єктів ПАТ "Донбасенерго" внаслідок ракетно-артилерійських обстрілів з боку російських окупаційних військ, що підтверджується актами про пожежу, актами комісійного обстеження;

доказом скрутного фінансового становища ПАТ "Донбасенерго" є, зокрема, рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 4052/6/32-00-04-04-01-02 від 29.11.2022, згідно якого визнано неможливість своєчасного виконання ПАТ "Донбасенерго" зобов`язань перед державою по cплаті податків;

- на твердження позивача, ситуація в країні не є підставою для відстрочення виконання рішення суду, адже сторони справи перебувають у рівних економічних умовах, а надання відстрочки з виконання судового рішення поставить сторони у нерівне майнове положення, тобто порушить баланс інтересів сторін;

- позивач звернув увагу, що державою встановлено додаткові механізми проведення розрахунків між НЕК "Укренерго" (ОСП) та учасниками ринку, які спрямовані на своєчасне погашення заборгованості і мінімізацію ризиків нарахування кредитором 3% річних й інфляційних втрат на прострочені суми, позивач неодноразово підтримував ініціативу відповідача з вирішення питання погашення боргу шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог;

- позивач зазначив, що у заяві відсутні жодні пояснення необхідності відстрочення виконання саме на 1 рік, зокрема, відсутні обґрунтування можливості погашення відповідачем заборгованості саме у вказаний строк;

- за наведених обставин, позивач вважає подання НЕК "Укренерго" заяви про відстрочку виконання рішення у цій справі необґрунтованим і передчасним.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 5 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Дослідивши заяву НЕК "Укренерго", суд вважає, що останнім не було доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення у даній справі та, як наслідок, наявність обґрунтованих підстав для надання відстрочки його виконання, з огляду на таке.

НЕК "Укренерго" не надав до заяви про відстрочення виконання судового рішення належних доказів, що доводять неможливість своєчасного виконання судового рішення та підтверджують наявність підстав для відстрочення його виконання.

Суд зазначає, що скрутне фінансове становище чи невиконання контрагентами своїх зобов`язань перед боржником не є безумовними підставами для відстрочення виконання рішення суду.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і статтею 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Більше того, відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

НЕК "Укренерго" також не надано жодних доказів на підтвердження погіршення фінансового стану чи призупинення діяльності підприємства внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що істотно ускладнить виконання рішення суду або зробить його неможливим. Тим більше, судом враховано, що не тільки відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й позивач, на господарську діяльність якого негативно впливають наслідки, пов`язані з військовою агресією російської федерації.

Суд також звертає увагу, що у заяві відповідача відсутні жодні обґрунтування можливості погашення відповідачем заборгованості за рішенням суду у справі № 910/19066/23 саме у строк один рік.

Враховуючи, у даному випадку, сукупність встановлених обставин та фактів і положення статей 76 - 79, 86 ГПК України, суд доходить висновку, що підстави для задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду у даній справі відсутні.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Матеріалами справи підтверджується, що позовна заява подана до суду шляхом формування в системі "Електронний суд", відтак судовий збір сплачено позивачем із застосування коефіцієнту 0,8 у сумі 244 20346 грн.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві зазначив, що попередньо розрахована сума судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи відповідає сумі сплаченого судового збору.

Відповідач не подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позовних вимог повністю, судовий збір в сумі 244 203,46 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (Україна, 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код 00100227) на користь Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" (84306, Донецька обл., Краматорський р-н, місто Краматорськ, вулиця Тихого Олекси, будинок 6; ідентифікаційний код 23343582) 7 958 869,36 грн (сім мільйонів дев`ятсот п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять гривень 36 коп.) інфляційних втрат, 12 391 418,33 грн (дванадцять мільйонів триста дев`яносто одну тисячу чотириста вісімнадцять гривень 33 коп.) 3 % річних, 244 203,46 грн (двісті сорок чотири тисячі двісті три гривні 46 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 29.03.2024

Суддя Оксана ГУМЕГА