РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2024Справа № 910/12499/23

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДОНБАСЕНЕРГО"

до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО"

про стягнення 7 248 273,64 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Патрікеєва Т.В.

Представники:

від позивача: Жукова Л.А.

від відповідача: Прилєпов О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ДОНБАСЕНЕРГО" (далі - позивач, ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (далі - відповідач, НЕК "УКРЕНЕРГО") про стягнення 7 248 273,64 грн, з яких: 5 393 550,44 грн інфляційних втрат та 1 854 723,20 грн 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про участь у балансуючому ринку № 0112-04124 від 10.08.2021 щодо оплати за балансуючу електричну енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 позовну заяву ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

28.08.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якості додатку до якої додано позовну заяву від 03.08.2023 № 01-19/01286 (з усунутими недоліками).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 прийнято позовну заяву ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12499/23, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 02.10.2023 о 10:20 год.

22.09.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

02.10.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача на позовну заяву.

У підготовче засідання, призначене на 02.10.2023, з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 02.10.2023 суд долучив до матеріалів справи, подані учасниками справи через відділ діловодства суду заяви по суті спору та заяви з процесуальних питань.

У підготовчому засіданні, призначеному на 02.10.2023, представник відповідача зауважив, що пізніше ним будуть подані до суду заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 02.10.2023 судом оголошено перерву на 16.10.2023 о 12:00 год.

09.10.2023 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

13.10.2023 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від позивача надійшли пояснення щодо доцільності зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи з подібних правовідносин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 зупинено провадження у справі №910/12499/23 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 910/9216/22 у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду; зобов`язано учасників справи сповістити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі № 910/12499/23.

18.12.2023 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано у КП "Діловодство спеціалізованого суду" клопотання про поновлення провадження у справі № 910/12499/23, згідно якого представник позивача повідомив суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі № 910/12499/23, з огляду на прийняття об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постанови від 01.12.2023 у справі № 910/9216/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 поновлено провадження у справі № 910/12499/23. Призначено підготовче засідання у справі на 29.01.2024 о 14:00 год.

08.01.2024 в системі "Електронний суд" позивачем сформовані та зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" пояснення у справі з урахуванням постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2023 у справі № 910/9216/22.

23.01.2024 в системі "Електронний суд" представником відповідача сформоване та зареєстроване в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" клопотання про відстрочення виконання рішення суду.

26.01.2024 в системі "Електронний суд" представником позивача сформовані та зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" заперечення щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

У підготовче засідання, призначене на 29.01.2024, з?явилися представники позивача та відповідача.

Суд долучив до матеріалів справи подані учасниками справи через відділ діловодства суду заяви по суті справи та з процесуальних питань.

У підготовчому засіданні, призначеному на 29.01.2024 представник відповідача повідомив про необхідність подати контррозрахунок.

Ухвалою Господарського суду від 29.01.2024 відкладено підготовче засідання у справі на 26.02.2024 о 11:20 год. та продовжено строк підготовчого провадження.

21.02.2024 в системі "Електронний суд" представником відповідача сформовані та зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" додаткові пояснення, у яких наведено контррозрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

У підготовче засідання, призначене на 26.02.2024, з`явилися представники позивача та відповідача.

Додаткові пояснення відповідача долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2024 о 10:40 год.

18.03.2024 в системі "Електронний суд" представником позивача сформовані та зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" додаткові пояснення по суті додаткових пояснень відповідача щодо контррозрахунку заявлених у позові сум 3% річних та інфляційних втрат.

У судове засідання, призначене на 25.03.2024, з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 25.03.2024 суд відхилив усне клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 25.03.2024 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

В судовому засіданні 25.03.2024 судом заслухане вступне слово учасників справи.

Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог позивача.

У судовому засіданні 25.03.2024 судом здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження доказів, після чого суд перейшов до судових дебатів, в яких представники позивача та відповідача виступили з промовою (заключним словом).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 25.03.2024 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями Публічного акціонерного товариства "ДОНБАСЕНЕРГО" (далі - позивач, ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО") про те, що Приватним акціонерним товариством "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (далі - відповідач, НЕК "УКРЕНЕРГО") було порушено свої зобов`язання за Договором про участь у балансуючому ринку № 0112-04124 від 10.08.2021 (далі - Договір) в частині оплати за балансуючу електричну енергію згідно виставлених відповідачу у період з жовтня 2021 року по травень 2023 року рахунків на оплату за балансуючу електричну енергію.

Відповідач (НЕК "УКРЕНЕРГО") заперечив позовні вимоги у повному обсязі у відзиві на позовну заяву з огляду на таке:

- порядок розрахунків за балансуючу енергію встановлено розділом 4 Договору, водночас Законом України "Про ринок електричної енергії" (ч. 4 ст. 75) встановлено спеціальний алгоритм розрахунків між постачальником послуг з балансування (далі - ППБ) та оператором системи передачі (далі - ОСП), який передбачає: наявність в системі передачі (далі - СП) поточного рахунку із спеціальним режимом використання виключно з якого здійснюються розрахунки за послуги з ППБ; розрахунки за послуги з ППБ здійснюються в межах наявних на рахунку коштів, що надійшли від учасників ринку балансування;

- оплата вартості електричної енергії на балансуючому ринку шляхом внесення відповідачем коштів на власний рахунок зі спеціальним режимом використання, у тому числі для розрахунків з позивачем, не узгоджуються з приписами Закону України "Про ринок електричної енергії";

- за доводами відповідача, відповідно до ч. 4 ст. 75 Законом України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі може сплачувати постачальникам послуг з балансування вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання, умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку зі спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку;

- НЕК "УКРЕНЕРГО" здійснює оплати з дотримання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил ринку, однак у зв`язку з порушеннями учасниками ринку своїх зобов`язань перед відповідачем, зазначений вище поточний рахунок зі спеціальним режимом використання не накопичує достатньо коштів для проведення відповідачем розрахунків на балансуючому ринку;

- позивач не надав доказів порушення НЕК "УКРЕНЕРГО" установленого Законом України "Про ринок електричної енергії" алгоритму розрахунків за балансуючу електроенергію;

- враховуючи, що НЕК "УКРЕНЕРГО" не несе відповідальності за порушення іншими учасниками ринку своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, вжиття ОСП усіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язань з оплати балансуючої електричної енергії, відповідач вважає, що у нього відсутня вина у порушенні Договору, відтак відсутні правові підстави для застосування до НЕК "УКРЕНЕРГО" відповідальності;

- позивач не вказав у позові, з яких дат у відповідача виникло прострочення з оплати балансуючої електричної енергії за підписаними актами та направленими рахунками, водночас строки, на думку відповідача, не передбачено умовами Договору і чинним законодавством;

- позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підписання КЕП й направлення відповідачу рахунків-фактур від 06.12.2022, а тому позивач не довів виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати балансуючої електричної енергії за платіжними документами на суму 26 435 218,80 грн;

- відповідач послався на висновки постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.02.2023 у справі №910/9374/21, згідно яких строки виконання зобов`язань з оплати не встановлені Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, а тому, на думку відповідача, посилання позивача на п. 7.7.4 Правил ринку є помилковим. Оскільки Договором у чинній редакції не передбачено строку для оплати, тому така оплата, на думку відповідача, має здійснюватись за правилом ч. 2 ст. 530 ЦК України: протягом 7 днів від дня направлення вимоги. Однак вимог і претензій позивач відповідачу відносно предмета спору не надсилав;

- постановою НКРЕКП від 25.02.2022 №332 у ред. від 26.04.2022 (п.16) зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій на період дії воєнного стану та протягом 30 днів з дня його припинення, тому, на думку відповідача, 3 % річних та інфляційні втрати нараховані позивачем безпідставно.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, з огляду на таке:

- позивач заперечив доводи відповідача щодо відсутності встановлення законодавством та Договором строків розрахунків сторін, оскільки і Договором (п. 4.3 у редакції, чинній на дату укладення Договору), і Правилами ринку (пункт 7.7.4) врегульовано строки оплат балансуючої енергії. При цьому положення Договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та умов про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку;

- щодо доводів відповідача про ненадання позивачем підтвердження підписання КЕП й направлення відповідачу рахунків від 06.12.2022 та, у зв`язку з цим, недоведенням виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати балансуючої електричної енергії за платіжними документами на суму 26 435 218,80 грн, позивач зазначив, що він повідомляв про неможливість подання доказів направлення рахунків від 06.12.2022 на електронну адресу відповідача у заяві про усунення недоліків позовної заяви. Водночас, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що у період з вересня 2021 року по квітень 2023 року позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято балансуючу електричну енергію, оплата якої здійснена відповідачем в повному обсязі шляхом перерахування коштів та шляхом заліку зустрічних однорідних вимог;

- оскільки оплата здійснена відповідачем з порушенням строків, встановлених Договором (п. 4.3) та Правилами ринку (п. 7.7.4), тому з огляду на положення статті 625 Цивільного кодексу України у позивача наявні підстави для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату балансуючої електричної енергії;

- позивач заперечив твердження відповідача щодо відсутності його вини у порушенні Договору, як підстави для звільнення від відповідальності за ст. 614 Цивільного кодексу України, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з порушенням відповідачем договірного грошового зобов`язання. Наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 Цивільного кодексу України;

- позивач звернув увагу суду на висновки Верховного Суду щодо застосування норм статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" при вирішенні спорів щодо стягнення з оператора системи передачі заборгованості за продану балансуючу електричну енергію, згідно з якими чинне законодавство не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, а також, не містять застережень про те, що відповідач звільняється від обов`язку виконати свої зобов`язання з оплати за договором у встановлений у ньому строк, у випадку ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку (постанови від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21);

- позивач заперечив доводи відповідача щодо наявності підстав для застосування у спірному випадку постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 у ред. від 26.04.2022 (п.16), якою зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій на період дії воєнного стану та протягом 30 днів з дня його припинення, оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, які не є штрафними санкціями.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив наголосив, що доказів порушення НЕК "УКРЕНЕРГО" установленого Законом України "Про ринок електричної енергії" алгоритму розрахунків за балансуючу електроенергію позивачем не надано, що НЕК "УКРЕНЕРГО" є невинуватою особою у розумінні ст. 614 Цивільного кодексу України, а відтак підстави для застосування до НЕК "УКРЕНЕРГО" відповідальності відсутні. Відповідач також наполягав, що позивач не довів виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати балансуючої електричної енергії за платіжними документами на суму 26 435 218,80 грн згідно з доданими до позовної заяви рахунками-фактур від 06.12.2022, які не підписані КЕП та докази виставлення яких позивачем відповідачу не надані.

Позивач у пояснення (наданих з урахуванням постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2023 у справі № 910/9216/22) зазначив, що у розрахунку, доданому до позову, ним нараховано 3% річних та інфляційні втрати на суми прострочених платежів за рахунками за придбану електричну енергію для балансування за періоди з жовтня 2021 року по квітень 2023 року; розрахунок ціни позову здійснено позивачем із застосуванням п. 7.7.4 Правил ринку; правомірність застосування п.7.7.4 Правил ринку щодо визначення дати, з якої можливо здійснювати нарахування 3% річних й інфляційних втрат на суму простроченого грошового зобов`язання з оплати придбаної електричної енергії за договором про участь у балансуючому ринку, підтверджена об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 01.12.2023 у справі № 910/9216/22.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 3 статті 165 ГПК України встановлено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити, зокрема: заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Частиною 4 статті 165 ГПК України визначено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до п. 1, 2, 3, 4-1, 5, 7, 55, 72, 95 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії":

адміністратор комерційного обліку електричної енергії (далі - адміністратор комерційного обліку) - юридична особа, яка забезпечує організацію та адміністрування комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також виконує функції центральної агрегації даних комерційного обліку;

адміністратор розрахунків - юридична особа, яка забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг;

алгоритм розподілу коштів - порядок розподілу уповноваженими банками коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, що встановлюється Регулятором відповідно до цього Закону;

балансування - усі дії та процеси, що здійснюються в будь-який період часу, за допомогою яких оператор системи передачі забезпечує постійне підтримання частоти в об`єднаній енергетичній системі України в межах попередньо визначеного діапазону стабільності та забезпечує підтримання необхідних обсягів резервів необхідної якості;

балансуюча група - об`єднання учасників ринку, що створюється на підставі договору про створення балансуючої групи, у межах якого визначений договором учасник ринку, який входить до такого об`єднання, несе відповідальність за баланс електричної енергії всіх інших учасників ринку, що входять до такого об`єднання;

балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії;

оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії;

Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

постачальник послуг з балансування - учасник ринку, який відповідає вимогам правил ринку щодо участі у балансуванні обсягів виробництва (відпуску), імпорту та споживання, експорту електричної енергії, що здійснюється на балансуючому ринку, та зареєстрований для участі у балансуванні.

ПАТ "Донбасенерго" (позивач) є учасником ринку електричної енергії, постачальником послуг з балансування відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

НЕК "Укренерго" (відповідач) виконує функції оператора системи передачі електричної енергії.

За змістом частини першої статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються:

1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби;

2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

Часиною 3 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

За результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку (ч. 7 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Стаття 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачає, що державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження типових та примірних договорів, визначених цим Законом. Регулятор має право, серед іншого, видавати обов`язкові для виконання учасниками ринку рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" (далі - Закон про НКРЕКП) Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

Згідно з абзацом третім частини п`ятої статті 14 Закону про НКРЕКП рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Правила ринку, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 №307 (далі - Правила ринку) як рішення Регулятора, є актом законодавства України, що входить в правову основу функціонування ринку електричної енергії.

Правила ринку визначають, зокрема, порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України (пункт 1.1.1. глави 1.1 розділу I Правил ринку).

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються види договорів, серед яких, зокрема: про участь у балансуючому ринку (пункт 5 частини першої статті 4 Закони України "Про ринок електричної енергії").

Типовий договір про участь у балансуючому ринку є додатком 7 до Правил ринку, отже, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затвердила його одночасно з Правилами ринку.

До типового договору про участь у балансуючому ринку, який є додатком 7 до Правил ринку, в свою чергу неодноразово вносились зміни, зокрема згідно з Постановами НКРЕКП № 234 від 15.02.2021, № 458 від 06.05.2022, № 1592 від 29.11.2022, № 109 від 17.01.2023, № 1882 від 10.10.2023.

Ураховуючи, що Типовий договір про участь у балансуючому ринку є додатком до Правил ринку, який затверджений постановою (як формою рішення) Регулятора, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, то він є нормативним актом, який є обов`язковим для застосування учасниками ринку електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" (далі - постачальник послуг з балансування, ППБ) направило НЕК "УКРЕНЕРГО" (далі - оператор системи передачі, ОСП) заяву-приєднання від 09.08.2021 № 01-1.1/01313 до Договору про участь у балансуючому ринку та включення до реєстру постачальників послуг з балансування.

НЕК "УКРЕНЕРГО" листом від 10.08.2021 № 01/34585 повідомило про приєднання акцептування пропозиції) ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" до умов Договору про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування (ідентифікатор договору № 0112-04124, дата акцептування 10.08.2021).

Договір № 0112-04124 від 10.08.2021 (далі - Договір або Договір № 0112-04124 від 10.08.2021) є публічним та укладений сторонами з урахуванням статті 633 Цивільного кодексу України та розміщений на офіційному сайті НЕК "УКРЕНЕРГО".

На момент приєднання ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" до договору про участь у балансуючому ринку (10.08.2021) була чинною редакція договору, з урахуванням змін згідно з Постановою НКРЕКП № 234 від 15.02.2021.

Відповідно до пункту 1.2 Договору (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачальник послуг з балансування (далі - ППБ, ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО") зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення оператором системи передачі (далі - ОСП, НЕК "УКРЕНЕРГО") балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.

Загальна вартість цього Договору складається із суми всіх платежів, здійснених ОСП на користь ППБ та ППБ на користь ОСП протягом дії цього Договору за придбані і продані обсяги електричної енергії на балансуючому ринку відповідно до умов цього Договору (пункт 2.1 Договору).

Розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору для розрахунків за цим Договором використовуються обсяги електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку ППБ. Обсяг електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку, визначається на підставі алгоритмів, передбачених Правилами ринку.

Виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюється відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку (пункт 4.1 Договору).

За підсумками місяця ППБ складає та направляє ОСП у паперовому або електронному вигляді (засоби електронного документообігу з накладенням КЕП) два примірники підписаного зі своєї сторони акта приймання-передачі наданих послуг з балансування, який ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує протягом трьох робочих днів з моменту його отримання від ОСП або направляє мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що мають бути усунуті (пункт 4.2 Договору, редакція чинна до 07.05.2022).

ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку не підписання та/або не направлення акта, та/або вмотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування (пункт 4.3 Договору, редакція чинна до 07.05.2022).

У подальшому, згідно з постановою НКРЕКП від 06.05.2022 №458, п. 4.1. Типового договору (додаток 7 до Правил ринку) викладено в такій редакції: "4.1. Виставлення рахунків та оплата платежів здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку."; виключено пункти 4.2, 4.3 Типового договору та додано пункти 4.2, 4.3 наступного змісту:

"4.2. Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

4.3. Якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП".

Відповідно до пунктів 5.3, 5.4 Договору ППБ має право: отримувати від ОСП оплату, визначену згідно з вимогами Правил ринку, за продану ППБ на балансуючому ринку електричну енергію; ОСП зобов`язується: здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим Договором.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 Договору цей Договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього Договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Згідно з пунктом 10.1 Договору, цей договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення змін Регулятором до Типового договору про участь у балансуючому ринку, який є додатком 7 до Правил ринку. У такому випадку зміни до Договору вносяться ОСП протягом 10 днів з дня набрання ними чинності. Договір зі змінами оприлюднюється на вебсайті ОСП. Якщо ППБ не ініціював розірвання цього Договору протягом одного місяця з дати набрання чинності змінами, вважається, що він погодився зі зміненим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) установлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина перша статті 174 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Укладений між позивачем та відповідачем з урахуванням статті 634 ЦК України Договір, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така плата за користування чужими коштами не є штрафною санкцією.

Отже, статтею 625 ЦК України передбачені правові наслідки у разі прострочення боржником виконання своїх грошових зобов`язань.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 7 248 273,64 грн, з яких: 5 393 550,44 грн інфляційних втрат та 1 854 723,20 грн 3% річних.

Для вирішення справи по суті необхідно встановити, чи було порушено відповідачем зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати балансуючої електричної енергії за Договором та, відповідно, наявність або відсутність підстав для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату балансуючої електричної енергії.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач здійснив поставку, а відповідач отримав балансуючу електричну енергію, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії згідно з Договором від 10.08.2021 № 0112-04124 (а.с. 15-22 т. 1) (далі разом - Акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії):

- № БР/21/09-0112 від 30.09.2021;

- № БР/22/03-0112 від 31.03.2022;

- № БР/22/05-0112 від 31.05.2022;

- № БР/22/11-0112 від 30.11.2022;

- № БР/22/12-0112 від 31.12.2022;

- № БР/23/01-0112 від 31.01.2023;

- № БР/23/02-0112 від 28.02.2023;

- № БР/23/04-0112 від 30.04.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву жодним чином не заперечував обсяг і вартість поставленої позивачем балансуючої електричної енергії згідно наведених Актів купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.

Позивач виставив відповідачу наступні рахунки-фактури на оплату електричної енергії для балансування за Договором (далі разом - рахунки):

- рахунок-фактура № 086 від 07.10.2021 на суму 436794,54 грн;

- рахунок-фактура № 006 від 17.03.2022 на суму 5 375 179,97 грн;

- рахунок-фактура № 008 від 16.05.2022 на суму 44 774,24 грн;

- рахунок-фактура № 010 від 26.05.2022 на суму 225 292,49 грн;

- рахунок-фактура № 007 від 24.11.2022 на суму 3 690 760,14 грн;

- рахунок-фактура № 009 від 06.12.2022 на суму 4 142 363,54 грн;

- рахунок-фактура № 021 від 06.12.2022 на суму 940 411,30 грн;

- рахунок-фактура № 034 від 06.12.2022 на суму 20 018 851,02 грн;

- рахунок-фактура № 010 від 15.12.2022 на суму 30 973 678,20 грн;

- рахунок-фактура № 585 від 26.12.2022 на суму 336 637,80 грн;

- рахунок-фактура № 572 від 05.01.2023 на суму 22 934 659,20 грн;

- рахунок-фактура № 203 від 16.01.2023 на суму 47 052 830,69 грн;

- рахунок-фактура № 011 від 26.01.2023 на суму 2 634 611,38 грн;

- рахунок-фактура № 007 від 24.02.2023 на суму 1 585 668,00 грн;

- рахунок-фактура № 409 від 05.05.2023 на суму 1 216 577,77 грн;

- рахунок-фактура № 009 від 04.05.2023 на суму 896 798,40 грн.

До позовної заяви додано докази направлення відповідачу в електронному вигляді (на електронну пошту відповідача) вищенаведених рахунків на оплату електричної енергії для балансування, окрім рахунків № 009, № 021, № 034 від 06.12.2022 (а.с. 23-50 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив отримання ним вищенаведених рахунків оплату електричної енергії для балансування, крім рахунків № 009, № 021, № 034 від 06.12.2022. Відповідач зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підписання КЕП й направлення відповідачу зазначених рахунків-фактур від 06.12.2022, відтак, на думку відповідача, позивач не довів виникнення у відповідача зобов`язань щодо оплати балансуючої електричної енергії за платіжними документами на суму 26 435 218,80 грн.

Суд відхиляє як безпідставні такі доводи відповідача щодо рахунків-фактур № 009, № 021, № 034 від 06.12.2022, враховуючи, що оплата за поставлену позивачем електричну енергію для балансування за Договором за спірний період була здійснена відповідачем у повному обсязі (у тому числі і за наведеними рахунками-фактурами від 06.12.2022) шляхом перерахування коштів та шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

Крім того, судом враховано, що учасники ринку електричної енергії використовують у своїй діяльності систему управління ринком (Market management system (MMS)) через мережу Інтернет за://mms.ua.energy/. З наявних в матеріалах справи доказів, а саме інформації, відображеної відповідачем на платформі MMS (https://mms.ua.energy) вбачається, що вищезазначені рахунки від 06.12.2022 були виставлені 06.12.2022, кінцевий термін їх оплати - 12.12.2022 (а.с. 121 т. 2).

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, перелік яких наведено у додатку № 29 до позовної заяви (а.с. 51), підтверджується, що відповідачем виконано свої грошові зобов`язання за Договором за спірний період, проте такі зобов`язання виконано з порушенням строків оплати, що фактично відповідачем не заперечувалось у відзиві на позовну заяву. Копії наведених платіжних доручень долучено до позовної заяви (а.с. 51-60 т. 1).

Судом також встановлено, що частина грошових зобов`язань відповідача з оплати купленої у позивача балансуючої електричної енергії за спірний період була припинена внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується підписаним сторонами з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП):

- Актом від 27.12.2022 зарахування зустрічних вимог згідно з Договорами від 10.08.2021 № 0112-01124 та від 10.08.2021 № 0112-04124, яким припинено зобов`язання відповідача з оплати купленої у ППБ за Договором від 10.08.2021 № 0112-04124 балансуючої енергії за розрахунковий період травень, листопад 2022 року на загальну суму 28 122 041,43 грн, з яких 270 066,73 грн за травень, 2022 року, 27 851 974,70 грн за листопад 2022 року (а.с. 61-62 т. 1);

- Актом від 22.06.2023 зарахування зустрічних вимог згідно з Договорами від 10.08.2021 № 0112-01124 та від 10.08.2021 № 0112-04124, яким припинено зобов`язання відповідача з оплати купленої у ППБ за Договором від 10.08.2021 № 0112-04124 балансуючої енергії за розрахунковий період квітень 2023 року на загальну суму 2 113 373,29 грн (а.с. 64-65 т. 1).

Факт зарахування зустрічних однорідних вимог на відповідні суми згідно з наведеними Актами зарахування зустрічних вимог фактично відповідачем не заперечувався.

З огляду на наведене, суд встановив, а сторони спору не заперечували те, що на підставі укладеного сторонами Договору № 0112-04124 від 10.08.2021 у період вересень 2021, березень, травень, листопад, грудень 2022, січень, лютий, квітень 2023 позивач поставив, а відповідач отримав балансуючу електричну енергію, що підтверджується Актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії; факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати за Договором № 0112-04124 від 10.08.2021 підтверджується матеріалами справи.

Щодо виникнення у відповідача зобов`язання щодо оплати за поставлену позивачем балансуючу електроенергію.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційні втрат, нарахованих позивачем у зв`язку з простроченням відповідачем платежів за рахунками на оплату за балансуючу електричну енергію, виставленими відповідачу за різні періоди, починаючи з жовтня 2021 року по травень 2023 року.

Як зазначалось, до Типового договору про участь у балансуючому ринку, який є додатком 7 до Правил ринку, неодноразово вносились зміни згідно з Постановами НКРЕКП. Відповідно, і до Договору № 0112-04124 від 10.08.2021 вносилися зміни згідно з наказами НЕК "УКРЕНЕРГО" №59 від 31.01.2022, №177 від 16.05.2022, №57 від 27.01.2023.

Отже, з жовтня 2021 року по травень 2023 року до правовідносин сторін у різні періоди підлягали застосуванню різні редакції Договору, які були чинними станом на час спірних правовідносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Згідно з абзацами пункту 1.1.2 Правил ринку, платіжний документ - рахунок, сформований адміністратором розрахунків учаснику ринку щодо оплати ним або адміністратором розрахунків своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на ринку електричної енергії такого учасника ринку; система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції.

АР, зокрема, реєструє учасників ринку, СВБ, ПДП і ППБ, отримує від ОСП, реєструє та зберігає дані щодо резервів, остаточні повідомлення фізичного відпуску та остаточні повідомлення фізичного відбору учасників ринку і позиції СВБ, обчислює обсяги небалансів та наданих послуг на ринку електричної енергії, виставляє рахунки та стягує та оплачує платежі, передбачені цими Правилами, і здійснює всі фінансові розрахунки відповідно до розділу V цих Правил (п. 1.8.1 Правил ринку)

АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком (п. 1.11.8 Правил ринку).

Договір (в усіх редакціях, які були чинними на час спірних правовідносин) містить умови щодо здійснення розрахунків (глава 4 Договору), зокрема, пунктом 4.1 передбачено виставлення рахунків та оплата платежів здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку.

Правила ринку визначають, зокрема, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та виставлення рахунків за балансуючу електричну енергію.

Відповідно до пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку (в редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин сторін) АР на щоденній основі надсилає через систему управління ринком платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період щодо закупівлі балансуючої енергії, та окремий платіжний документ із зазначенням суми, яка має бути сплачена ППБ щодо платежів за невідповідність. ППБ на щоденній основі надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, яка повнинна бути сплачена АР за торговий день щодо закупівлі балансуючої енергії.

Чинна редакція пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку (в редакції Постанови НКРЕКП № 458 від 06.05.2022) передбачає, що АР на щодекадній основі надсилає через СУР платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії. АР щомісяця надсилає ППБ через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ППБ за повний місяць. ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

Платіжні документи для декади надаються відповідним учасникам ринку не пізніше четвертого робочого дня після останнього дня цієї декади. Платіжні документи для торгового місяця (стосовно оплати наданих ДП) надаються відповідним учасникам ринку на восьмий робочий день після останнього дня місяця (пункти 7.7.1, 7.7.2 глави 7.7 розділу VII Правил ринку в чинній редакції).

Відповідно до пункту 7.7.4 глави 7.7 розділу VII Правил ринку (в чинній редакції, яка діяла і на час укладення Договору) оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Отже, платіжні документи на оплату виставляються автоматично у визначені Правилами ринку строки, так само і оплаті вони підлягають у строки, що передбачені Правилами ринку. Рахунки, які виставляються щодекадно, мають бути виставлені (з урахуванням вимог Правил ринку) раніше дати виставлення платіжного документу за місяць.

Питання правомірності застосування норми п.7.7.4 Правил ринку щодо визначення дати, з якої можливо здійснювати нарахування 3% річних й інфляційних втрат на суму простроченого грошового зобов`язання з оплати придбаної електричної енергії за договором про участь у балансуючому ринку, було предметом аналізу колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду під час перегляду в касаційному порядку справи № 910/9216/22 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.12.2023 у справі №910/9216/22, залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову ТОВ "ДТЕК Східенерго" про стягнення з НЕК "Укренерго" 3% річних та інфляційних втрат за договором про участь у балансуючому ринку, відступив від раніше сформульованого Верховним Судом висновку у справі №910/9374/21 (на який посилався відповідач у даній справі у відзиві на позовну заяву, стверджуючи, що строки виконання зобов`язань з оплати не встановлені Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, а тому посилання позивача на п. 7.7.4 Правил ринку є помилковим), і зазначив наступне:

"8.45. … Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що порядок розрахунків, передбачений пунктом 4.3 Договору … застосовується при остаточному розрахунку, тобто у разі, невідповідності між сумами у виставлених згідно з Правилами ринку рахунках та вартістю фактично переданої електричної енергії за місяць, яку сторони підтверджують шляхом підписання відповідних актів.

8.46. Натомість суперечність між пунктами 4.2, 4.3 Типового договору про участь у балансуючому ринку (додаток 7 до Правил ринку) в редакції, що діяла до 07.05.2022, та пунктом 7.7.4 Правил ринку, відповідно до якого оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка, відсутня.

8.47. Отже, внесення зазначених вище змін до Типового договору про участь у балансуючому ринку не змінює регулювання щодо строків оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку.

8.48. При цьому у постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду вже вказував на те, що у розумінні положень Правил ринку (зокрема пункти 1.1.4, 1.1.2, 1.8.1, 1.11.1, 1.11.8, 5.11.1, 5.11.2, 5.28.1, 7.2.1, 7.7.4), з урахуванням змісту Договору (пункти 4.1, 4.5, 5.3, 5.4), направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків (АР) через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами Договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком. Отже, відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у Системі, а й проводити розрахунки за ними".

З огляду на висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/9216/22 у подібних правовідносинах, суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача відносно відсутності встановлення законодавством та Договором строків розрахунків сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Отже, враховуючи наведені положення Правил ринку, умови Договору та висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.12.2023 у справі №910/9216/22 у подібних правовідносинах, суд доходить висновку, що відповідач (ОСП/АР) зобов`язаний був оплатити позивачу (ППБ) вартість придбаної балансуючої електричної енергії протягом чотирьох робочих днів з дати направлення (виставлення) рахунку (пункт 7.7.4 Правил ринку).

Однак такий обов`язок був виконаний відповідачем з простроченням. Відповідно, відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань за Договором (з оплати наданих позивачем послуг за Договором у період вересень 2021, березень, травень, листопад, грудень 2022, січень, лютий, квітень 2023), що фактично не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Як встановлено судом:

- рахунок-фактуру № 086 від 07.10.2021 на суму 436 794,54 грн направлено 11.10.2021, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 12, 13, 18, 19 жовтня 2021 (робочі дні у 2021 році), тоді як фактично оплатив 18.07.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 20.10.2021 по 17.07.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 23.10.2021 по 18.07.2022);

- рахунок-фактуру № 006 від 17.03.2022 на суму 5 375 179,97 грн направлено 05.04.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 6, 7, 8, 11 квітня 2022 (робочі дні), тоді як фактично оплатив частинами, останній платіж 10.11.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 12.04.2022 по 09.11.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 12.04.2022 по 10.11.2022);

- рахунок-фактуру № 008 від 16.05.2022 на суму 44 774,24 грн направлено 17.05.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 18, 19, 20, 23 травня 2022 (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 24.05.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 22.05.2022 по 27.12.2022);

- рахунок-фактуру № 010 від 26.05.2022 на суму 225 292,49 грн направлено 27.05.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 30, 31 травня 2022 та 1, 2 червня 2022 (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 03.06.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 03.06.2022 по 27.12.2022);

- рахунок-фактуру № 007 від 24.11.2022 на суму 3 690 760,14 грн направлено 25.11.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 28, 29, 30 листопада 2022 та 1 грудня 2022 (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 02.12.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 03.12.2022 по 27.12.2022);

- рахунок-фактуру № 009 від 06.12.2022 на суму 4 142 363,54 грн направлено 06.12.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 7, 8, 9, 12 грудня 2022 (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 13.12.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 13.12.2022 по 27.12.2022);

- рахунок-фактуру № 021 від 06.12.2022 на суму 940 411,30 грн направлено 06.12.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 7, 8, 9, 12 грудня 2022 (робочі дні), тоді як фактично оплатив частинами, останній платіж 12.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком відсутнє (позивач не здійснював нарахування за цим рахунком);

- рахунок-фактуру № 034 від 06.12.2022 на суму 20 018 851,02 грн направлено 06.12.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 7, 8, 9, 12 грудня 2022 (робочі дні), тоді як фактично оплатив 27.12.2022, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 13.12.2022 по 26.12.2022 (позивач здійснив нарахування за період з 13.12.2022 по 27.12.2022);

- рахунок-фактуру № 010 від 15.12.2022 на суму 30 973 678,20 грн направлено 19.12.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 20, 21, 22, 23 грудня 2022 (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 24.12.2022 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 26.12.2022 по 27.07.2023);

- рахунок-фактуру № 585 від 26.12.2022 на суму 336 637,80 грн направлено 27.12.2022, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 28, 29, 30 грудня 2022 та 2 січня 2023 (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 03.01.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 04.01.2023 по 27.07.2023);

- рахунок-фактуру № 572 від 05.01.2023 на суму 22 934 659,20 грн направлено 05.01.2023, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 6, 9, 10, 11 січня 2023 (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 12.01.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 12.01.2023 по 27.07.2023);

- рахунок-фактуру № 203 від 16.01.2023 на суму 47 052 830,69 грн направлено 17.01.2023, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 18, 19, 20, 23 січня 2023 (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 24.01.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 22.01.2023 по 27.07.2023);

- рахунок-фактуру № 011 від 26.01.2023 на суму 2 634 611,38 грн направлено 27.01.2023, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 30, 31 січня 2023 та 1, 2 лютого 2023 (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 03.02.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 03.02.2023 по 27.07.2023);

- рахунок-фактуру № 007 від 24.02.2023 на суму 1 585 668,00 грн направлено 27.02.2023, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 28 лютого 2023 та 1, 2, 3 березня 2023 (робочі дні), відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 04.03.2023 по 27.07.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 06.03.2023 по 27.07.2023);

- рахунок-фактуру № 409 від 05.05.2023 на суму 1 216 577,77 грн направлено 08.05.2023, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 9, 10, 11, 12 травня 2023 (робочі дні), тоді як фактично оплатив 22.06.2023, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 13.05.2023 по 21.06.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 15.05.2023 по 22.06.2023);

- рахунок-фактуру № 009 від 04.05.2023 на суму 896 798,40 грн направлено 08.05.2023, отже відповідач мав здійснити оплату протягом 9, 10, 11, 12 травня 2023 (робочі дні), тоді як фактично оплатив 22.06.2023, відповідно прострочення оплати за цим рахунком з 13.05.2023 по 21.06.2023 (позивач здійснив нарахування за період з 15.05.2023 по 22.06.2023).

Щодо доводів відповідача про те, що ч. 4 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено спеціальний алгоритм розрахунків між постачальником послуг з балансування та оператором системи передачі, з урахуванням якого оператор системи передачі (відповідач) може сплачувати постачальникам послуг з балансування (у тому числі позивачу) вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання, умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку зі спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в редакції чинній на час укладення та дії Договору) постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках. Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Отже, нормами ч. 4 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що з метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Суд звертає увагу, що положення Договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію для балансування лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 (п. 17.20).

Щодо тверджень відповідача про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, оскільки НЕК "УКРЕНЕРГО" здійснює оплати з дотримання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил ринку, однак у зв`язку з порушеннями учасниками ринку своїх зобов`язань перед відповідачем, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання не накопичує достатньо коштів для проведення відповідачем розрахунків на балансуючому ринку.

Такі твердження відповідача є неспроможними, оскільки вказані обставини не впливаають на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21,у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21.

Крім того, за умовами укладеного сторонами Договору саме відповідач (як оператор системи передачі) взяв на себе зобов`язання здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої постачальником послуг з балансування (позивачем) балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та Договором (пункт 5.4 Договору).

Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, а у зв`язку з порушеннями учасниками ринку своїх зобов`язань перед відповідачем, не може бути взято до уваги судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати послуг.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Принципи підприємницької діяльності визначено ст. 44 ГК України, а саме: підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Частиною 2 статті 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тотожні приписи містяться в ст. 617 ЦК України.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку з оплати поставленої йому балансуючої електричної енергії не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності, а саме статтею 625 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Доводи відповідача щодо наявності підстав для застосування у спірному випадку постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 у редакції від 26.04.2022 (п.16), якою зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій на період дії воєнного стану та протягом 30 днів з дня його припинення, судом відхиляються як безпідставні, оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, які не є штрафними санкціями.

Судом враховано, що у позовній заяві від 03.08.2023 № 01-19/01286 (з усунутими недоліками) (а.с. 86-93 т. 1), яка прийнята судом до розгляду, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 7 248 273,64 грн, з яких: 5 393 550,44 грн інфляційних втрат та 1 854 723,20 грн 3% річних. Разом з цим, згідно доданого до цієї позовної заяви розрахунку ціни позову позивач розрахував суму 3% річних у розмірі 1 851 934,78 грн, а суму інфляційних втрат у розмірі 5 405 244,65 грн, тобто всього 7 257 179,43 грн. Заяв про збільшення/зменшення розміру позовних вимог у порядку та строки, визначені ГПК України, позивач суду не подавав.

Приписами статті 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає право учаснику справи вільно розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем реалізовано своє процесуальне права на подання позову, суд розглядає позовні вимоги позивача, визначені у позовній заяві від 03.08.2023 № 01-19/01286 (з усунутими недоліками).

Судом враховано, що відповідач у додаткових поясненнях (сформовані в системі "Електронний суд" 21.02.2024) вказав на помилковість розрахунку ціни позову позивача, яка полягає, на думку відповідача, у наступному:

- у графі 6 розрахунку (строк оплати за Договором) певні дати перебігу строку оплати випали на вихідні дні (рахунки-фактур 008, 010, 203, 07, 409 та 09);

- при розрахунку 3% річних та інфляційних втрат останнім днем нарахувань визначено, в тому числі, день фактичної повної оплати рахунку-фактури (по тих рахунках, які були повністю оплачені), що не відповідає порядку їх нарахування;

- строк прострочення виконання зобов`язань за рахунками-фактурами 009, 021 та 034 неможливо встановити, оскільки позивач не долучив до позовної заяви докази виставлення даних рахунків-фактур відповідачу, а тому недоведеною є сума нарахувань 3% річних по цим рахунках на загальну суму 29 787,80 грн;

- по рахунку-фактурі 006 незрозумілим відповідачу є механізм нарахування 3% річних;

- враховуючи наведене, відповідач надав контррозрахунок сум 3% річних на стор. 3, 4 додаткових пояснень по всім спірним рахункам-фактурам, окрім рахунків-фактур 009, 021 та 034;

- здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат по рахункам-фактурам 086, 006, 010 відповідач вважає арифметично правильним;

- здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат по рахункам-фактурам 010, 585, 572, 203, 011, 007, 409 та 009 відповідач заперечує, оскільки позивачем застосовано збільшений індекс інфляції, а також більші періоди прострочення.

Позивач надав додаткові пояснення щодо здійсненого ним розрахунку ціни позову (сформовані в системі "Електронний суд" 18.03.2024), зазначивши таке:

- нарахування 3% річних та інфляційних втрат фактично здійснювалося позивачем не з дати, наступної за датою спливу чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка, як це передбачено до п. 7.7.4 Правил, а з більш пізньої дати, відтак доводи відповідача щодо збільшення періоду нарахування спростовуються розрахунком позивача;

- відповідно до норм Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" вихідний день не переноситься на наступний після святкового, якщо той припадає на суботу чи неділю, тому позивач вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неврахування позивачем спливу строку оплати в суботу чи неділю у розрахунку 3% річних та інфляційних втрат (за рахунками-фактурами 008, 010, 203, 007, 409, 009);

- 24 лютого 2022 року Правління Національного банку України прийняло постанову "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" № 18, згідно із п. 8 якої визначено банкам забезпечити роботу відділень в безперебійному режимі в умовах відсутності загрози життю та здоров`ю населення;

- позивач навів розрахунок 3% річних по рахунках-фактурах 008, 010, 203, 007, 409, 09, здійснений за допомогою системи "Ліга Закон" станом на дату, яка передувала даті фактичного погашення заборгованості за цими рахунками;

- позивач пояснив, що розрахунок 3% річних за рахунком-фактурою 006 здійснювався ним на суму основної заборгованості з урахуванням поетапного зменшення боргу внаслідок часткових оплат відповідача наявної заборгованості за цим рахунком. Відносно розрахованої позивачем суми інфляційних втрат за рахунком-фактурою 006 відповідач у поясненнях зазначив про їх арифметичну правильність;

- щодо рахунків 009, 021 та 034 позивач звернув увагу, що відповідно до інформації, відображеної відповідачем на платформі MMS (https://mms.ua.energy) підтверджується, що ці рахунки були виставлені 06.12.2022, кінцевий термін їх оплати - 12.12.2022;

- позивач навів розрахунок інфляційних нарахувань за рахунками-фактурами 010, 007, 203, 011, 007, 409, 009 (стосовно яких відповідач стверджував, що позивачем застосовано збільшений індекс інфляції, а також більші періоди прострочення), здійснений за допомогою системи "Ліга Закон".

Судом враховано вищенаведені доводи позивача та заперечення відповідача щодо розрахунку сум 3% річних та інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення з відповідача.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку ціни позову, суд виходив з періоду прострочення оплати за кожним спірним рахунком, початком якого є дата, з якої суд встановив прострочення оплати за відповідним рахунком (водночас не раніше дати, визначеної позивачем), а закінченням якого є дата, яка передує даті остаточної оплати відповідачем за відповідним рахунком.

За допомогою інформаційно-пошуковій системи "Ліга" суд встановив такі суми 3 % річних та інфляційних втрат за спірними рахунками:

- за рахунком-фактурою № 086 від 07.10.2021 на суму 436 794,54 грн за період прострочення з 23.10.2021 по 17.07.2022 сума 3% річних становить 9 621,45 грн, сума інфляційних втрат 86 893,19 грн;

- за рахунком-фактурою № 006 від 17.03.2022 на суму 5 375 179,97 грн за період прострочення з 12.04.2022 по 09.11.2022 сума 3% річних становить 91 789,91 грн, сума інфляційних втрат 864 458,97 грн;

- за рахунком-фактурою № 008 від 16.05.2022 на суму 44 774,24 грн за період прострочення з 24.05.2022 по 26.12.2022 сума 3% річних становить 798,58 грн, сума інфляційних втрат 5 002,28 грн;

- за рахунком-фактурою № 010 від 26.05.2022 на суму 225 292,49 грн за період прострочення з 03.06.2022 по 26.12.2022 сума 3% річних становить 3 833,06 грн, сума інфляційних втрат 25 170,17 грн;

- за рахунком-фактурою № 007 від 24.11.2022 на суму 3 690 760,14 грн за період прострочення з 03.12.2022 по 26.12.2022 сума 3% річних становить 7 280,40 грн, сума інфляційних втрат - не заявлялась до стягнення;

- за рахунком-фактурою № 009 від 06.12.2022 на суму 4 142 363,54 грн за період прострочення з 13.12.2022 по 26.12.2022 сума 3% річних становить 4 766,56 грн, сума інфляційних втрат - не заявлялась до стягнення;

- за рахунком-фактурою № 021 від 06.12.2022 на суму 940 411,30 грн прострочення оплати відсутнє, сума 3% річних та сума інфляційних втрат - не заявлялась до стягнення;

- за рахунком-фактурою № 034 від 06.12.2022 на суму 20 018 851,02 грн за період прострочення з 13.12.2022 по 26.12.2022 сума 3% річних становить 23 035,39 грн, сума інфляційних втрат - не заявлялась до стягнення;

- за рахунком-фактурою № 010 від 15.12.2022 на суму 30 973 678,20 грн за період прострочення з 26.12.2022 по 27.07.2023 сума 3% річних становить 544 797,30 грн, сума інфляційних втрат 1 224 368,55 грн;

- за рахунком-фактурою № 585 від 26.12.2022 на суму 336 637,80 грн за період прострочення з 04.01.2023 по 27.07.2023 сума 3% річних становить 5 672,12 грн, сума інфляційних втрат 13 307,06 грн;

- за рахунком-фактурою № 572 від 05.01.2023 на суму 22 934 659,20 грн за період прострочення з 12.01.2023 по 27.07.2023 сума 3% річних становить 371 352,97 грн, сума інфляційних втрат 906 591,57 грн;

- за рахунком-фактурою № 203 від 16.01.2023 на суму 47 052 830,69 грн за період прострочення з 24.01.2023 по 27.07.2023 сума 3% річних становить 715 460,85 грн, сума інфляційних втрат 1 471 769,77 грн;

- за рахунком-фактурою № 011 від 26.01.2023 на суму 2 634 611,38 грн за період прострочення з 03.02.2023 по 27.07.2023 сума 3% річних становить 37 895,10 грн, сума інфляційних втрат 82 408,25 грн;

- за рахунком-фактурою № 007 від 24.02.2023 на суму 1 585 668,00 грн за період прострочення з 06.03.2023 по 27.07.2023 сума 3% річних становить 18 767,36 грн, сума інфляційних втрат 38 230,96 грн;

- за рахунком-фактурою № 409 від 05.05.2023 на суму 1 216 577,77 грн за період прострочення з 15.05.2023 по 21.06.2023 сума 3% річних становить 3 799,72 грн, сума інфляційних втрат 15 864,17 грн;

- за рахунком-фактурою № 009 від 04.05.2023 на суму 896 798,40 грн за період прострочення з 15.05.2023 по 21.06.2023 сума 3% річних становить 2 800,96 грн, сума інфляційних втрат 11 694,21 грн.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошуковій системи "Ліга" перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з НЕК "Укренерго" на користь ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" 4 745 759,15 грн інфляційних втрат, 1 841 671,73 грн 3 % річних. В іншій частині (647 791,29 грн інфляційних втрат та 13 051,47 грн 3% річних) позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищенаведених підстав. Підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача, у суду відсутні.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/12499/23 на один рік з дня прийняття такого рішення.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на такі обставини, які унеможливлюють невідкладне виконання судового рішення та підтверджують винятковість випадку, що є підставою для відстрочення його виконання, а саме:

- систематичні порушення рядом учасників балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед відповідачем призводять до дефіциту коштів на поточному рахунку відповідача із спеціальним режимом використання, водночас, відповідач законодавчо позбавлений можливості спрямовувати на розрахунки з позивачем інші кошти, крім отриманих від учасників балансуючого ринку на рахунок із спеціальним режимом використання відповідно до ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії";

- матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків від дій НЕК "УКРЕНЕРГО", відстрочення виконання рішення у справі № 910/112499/23 не зможе спричинити позивачу збитків;

- НЕК "Укренерго" перебуває у складному майновому стані, фінансово-економічне становище підприємства є нестійким внаслідок загальної заборгованості учасників ринку перед відповідачем і тенденцією до зростання такої заборгованості;

- численні пошкодження об`єктів ОЕС України внаслідок бойових дій та терористичних актів країни-агресора вимагають додаткових витрат НЕК "УКРЕНЕРГО" для аварійних ремонтних робіт і відновлення енергопостачання, що є критично важливим для недопущення гуманітарної катастрофи;

- невідкладне стягнення з НЕК "УКРЕНЕРГО" великої суми коштів у розмірі 7 248 273,64 грн загрожує зупинкою належного функціонування відповідача як оператора системи передачі і дестабілізує роботу всієї енергетичної інфраструктури України в умовах воєнного стану.

Позивач подав суду заперечення щодо заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, в яких вказав, що:

- позивач з 24.02.2022 і на даний час знаходиться в обставинах форс-мажору, на позивача, як і на відповідача, поширюється дія надзвичайного стану в енергетиці, оскільки:

основним видом господарської діяльності ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" є виробництво електричної та теплової енергії;

основним виробничим активом ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" є Слов`янська ТЕС;

виробничі потужності ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" знаходяться на територіях, які входить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій aбo які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні блокуванні;

пошкоджена значна частина виробничих та адміністративних об`єктів ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" внаслідок ракетно-артилерійських обстрілів з боку російських окупаційних військ, що підтверджується актами про пожежу, актами комісійного обстеження;

доказом скрутного фінансового становища ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" є, зокрема, рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 4052/6/32-00-04-04-01-02 від 29.11.2022, згідно якого визнано неможливість своєчасного виконання ПАТ "ДОНБАСЕНЕРГО" зобов`язань перед державою по cплаті податків;

- на твердження позивача, ситуація в країні не є підставою для відстрочення виконання рішення суду, адже сторони справи перебувають у рівних економічних умовах, а надання відстрочки з виконання судового рішення поставить сторони у нерівне майнове положення, тобто порушить баланс інтересів сторін;

- позивач звернув увагу, що державою встановлено додаткові механізми проведення розрахунків між НЕК "УКРЕНЕРГО" (ОСП) та учасниками ринку, які спрямовані на своєчасне погашення заборгованості і мінімізацію ризиків нарахування кредитором 3% річних й інфляційних втрат на прострочені суми, позивач неодноразово підтримував ініціативу відповідача з вирішення питання погашення боргу шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог;

- позивач підтвердив свою готовність вирішувати питання мирним шляхом (не блокуючи роботу НЕК "УКРЕНЕРГО"), в тому числі щодо суми інфляційних, 3% річних;

- позивач зазначив, що у заяві відсутні жодні пояснення необхідності відстрочення виконання саме на 12 місяців, зокрема, відсутні обґрунтування можливості погашення відповідачем заборгованості саме у вказаний строк;

- за наведених обставин, позивач вважає подання НЕК "УКРЕНЕРГО" заяви про відстрочку виконання рішення у цій справі необґрунтованим і передчасним.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 5 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.13. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Дослідивши заяву НЕК "УКРЕНЕРГО", суд вважає, що останнім не було доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення у даній справі та, як наслідок, наявність обґрунтованих підстав для надання відстрочки його виконання, з огляду на таке.

НЕК "УКРЕНЕРГО" не надав до заяви про відстрочення виконання судового рішення належних доказів, що доводять неможливість своєчасного виконання судового рішення та підтверджують наявність підстав для відстрочення його виконання.

Суд зазначає, що скрутне фінансове становище чи невиконання контрагентами своїх зобов`язань перед боржником не є безумовними підставами для відстрочення виконання рішення суду.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і статтею 193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Більше того, відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

НЕК "Укренерго" також не надано жодних доказів на підтвердження погіршення фінансового стану чи призупинення діяльності підприємства внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що істотно ускладнить виконання рішення суду або зробить його неможливим. Тим більше, судом враховано, що не тільки відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й позивач, на господарську діяльність якого негативно впливають наслідки, пов`язані з військовою агресією російської федерації.

Суд також звертає увагу, що у заяві відповідача відсутні жодні обґрунтування можливості погашення відповідачем заборгованості за рішенням суду у справі № 910/12499/23 саме у строк один рік.

Враховуючи, у даному випадку, сукупність встановлених обставин та фактів і положення статей 76 - 79, 86 ГПК України, суд доходить висновку, що підстави для задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду у даній справі відсутні.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві зазначив, що попередньо розрахована сума судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи відповідає сумі сплаченого судового збору. Позивачем сплачено судовий збір у загальній сумі 108 724,10 грн (платіжна інструкція № 1267 від 02.08.2023 на суму 108 721,88 грн; квитанція ID: 0035-1524-5375-2444 від 25.08.2023 на суму 2,22 грн)

Відповідач не подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в сумі 98 811,46 грн покладається на відповідача, а в сумі 9 912,64 грн на позивача.

Керуючись ст. 4, 13, 14, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (Україна, 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код 00100227) на користь Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" (84306, Донецька обл., Краматорський р-н, місто Краматорськ, вулиця Тихого Олекси, будинок 6; ідентифікаційний код 23343582) 4 745 759,15 грн (чотири мільйони сімсот сорок п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 15 коп.) інфляційних втрат, 1 841 671,73 грн (один мільйон вісімсот сорок одну тисячу шістсот сімдесят одну гривню 73 коп.) 3 % річних, 98 811,46 грн (дев`яносто вісім тисяч вісімсот одинадцять гривень 46 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 26.03.2024

Суддя Оксана ГУМЕГА