ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2024 р. Справа№ 910/1221/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Токарева А.Г.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 (повний текст складено 13.07.2023) у справі № 910/1221/23 (суддя: Колесник Р.М)

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивачка, ОСОБА_2 ) звернулась до Господарського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі - відповідачка, ОСОБА_1 , апелянт), в якій позивачка просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в розмірі 33,33% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "З іншого тіста", що становить 180 448,62 грн.

Вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що частка статутного капіталу господарського товариства, що була предметом продажу, не була сплачена відповідачкою, що згідно приписів Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виключає правомірність її відчуження, а тому договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23 позов ОСОБА_2 задоволено повністю; визнано недійсним договір купівлі-продажу частки в розмірі 33,33% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "З іншого тіста", , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в письмовій формі 20.10.2021, що становить 180 448,62 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 684,00 грн. судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зауважив, що з положень Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "З іншого тіста" (в подальшому - ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста", Товариство) вбачається, що частка учасника може бути відчужена лише після того, як її буде сплачено.

В тексті спірного договору, зокрема в п. 1.3., міститься запевнення відповідачки про те, що частка нею сплачена повністю.

Поряд із цим, в матеріалах справи об`єктивних доказів того, що частка відповідачки є сплаченою не має.

Посилання відповідачки на те, що її вклад до статутного капіталу було внесено за рахунок майнового внеску належними доказами також не підтверджено, а твердження відповідачки про те, що зазначені обставини (внесення майнового внеску) підтверджуються змістом рішення засновників ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста", оформленого протоколом № 1 від 20.07.2021 судом відхиляються.

Суд також прийняв до уваги той факт, що відчужуючи свою частку у статутному капіталі Товариства та стверджуючи в договорі про те, що частка оплачена повністю, то у разі сумнівів у покупця щодо того, чи є частка сплаченою, саме на відповідачку, як продавця покладається тягар доведення того, що частка є дійсно сплаченою.

Поряд із цим, у відзиві на позовну заяву, відповідачка жодним чином не зазначила, яким же чином вона внесла свій вклад до статутного капіталу (у грошовій чи негрошовій формі), обмежившись правовим аналізом положень норм матеріального права та загальним посиланням на здійснені запити на адресу податкових органів щодо підтвердження формування статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста" в цілому.

За висновками суду першої інстанції, важливим аспектом цієї справи є також та обставина, що від моменту прийняття рішення про створення Товариства (20.07.2021) до моменту відчуження відповідачкою своєї частки у статутному капіталі ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста" (20.10.2021) пройшло лише три місяці, тоді як загальний строк, відведений статутом Товариства для внесення учасниками своїх вкладів до статутного капіталу становить дванадцять місяців. Зазначені обставини свідчать про те, що частка відповідачки правомірно могла бути несплаченою станом на момент її відчуження.

Саме цим (стислим терміном між датою створення товариства та датою укладення спірного правочину) може пояснюватися і відсутність звернень з боку Товариства до відповідачки із попередженням про прострочення внесення вкладу, на що відповідачка посилається як на аргумент того, що претензій з боку ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста" до неї щодо формування статутного капіталу та оплати частки не було, що, на її думку, може свідчити про повну сплату нею частки, відчуженої за спірним договором.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наведені у судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що позивачка правомірно набула право власності на частку у розмірі 33% ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста" та є її власником.

Жодних письмових попереджень від ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста" на адресу ОСОБА_1 про прострочення внеску до статутного капіталу не надходило, оскільки вона виконала свій обов`язок з формування статутного капіталу майном.

Відповідачка зі своєї сторони виконала всі умови та обов`язки, які були передбачені для неї договором купівлі-продажу частки від 20.10.2021.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023 апеляційна скарга у справі № 910/1221/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 відкладено до надходження матеріалів справи № 910/1221/23 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 910/1221/23.

19.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Київської області надійшли витребувані матеріали справи № 910/1221/23.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кропивної Л.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 справу № 910/1221/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.; клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23 - задоволено; поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23 призначено на 04.12.2023; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23.

Під час розгляду справи судом оголошувались перерви та розгляд справи відкладався.

29.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка просить залишити подану відповідачкою апеляцію без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи ОСОБА_2 мотивує тим, що ОСОБА_1 не надала суду докази, які б підтверджували факт реального формування статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста" чи в грошовому вираженні, чи у майновому. Натомість позивачка надала суду докази, що підтверджують той факт, що на час укладання договору відчуження частки в статутному капіталі Товариства статутний капітал ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста" сформований не був.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідачки в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою у розписці від 31.01.2024 по цій справі.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 20.10.2021 між позивачкою (нижче - Покупець) та відповідачкою (по тексту - Продавець) укладено договір купівлі-продажу частки (скорочено - Договір, договір купівлі-продажу), за п. 1.1. якого Продавець передає у власність Покупця частку у розмірі 33,33%, що становить 180 448,62 грн. в статутному капіталі ТОВ "Торговий дім "З іншого тіста".

За змістом п.п. 1.2.-1.4., 2.1.-2.2. Договору статутний капітал товариства становить 541 400 грн., на момент укладення договору частка продавця в статутному капіталі товариства сплачена повністю, право власності продавця на частку підтверджується статутом товариства. Загальна вартість частки становить 788 100 грн., які мають бути сплачені до 01.02.2022.

На момент розгляду справи вартість придбаної частки позивачкою сплачена не була.

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 910/9831/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу. Провадження у справі № 910/9831/22 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 910/1221/23.

Північний апеляційний господарський суд, за наслідком розгляду та аналізу висунутих позовних вимог, дійшов до висновку, що оскаржуване рішення першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України унормовано, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з ст.ст. 5, 7, 8 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таку правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 920/40/19.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України (в рішенні - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто, сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Зазначений правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.

Разом з тим, частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (за текстом - ЦПК України) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин (стаття 19 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19).

Отже, правильне визначення підвідомчості цієї справи залежить від встановлення наявності або відсутності корпоративних відносин між учасниками справи.

Згідно зі статтею 80 ГК України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю (далі - товариство), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників.

За ст.ст. 12-15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України.

Вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом.

Кожен учасник товариства повинен повністю внести свій вклад протягом шести місяців з дати державної реєстрації товариства, якщо інше не передбачено статутом. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Якщо учасник прострочив внесення вкладу чи його частини, виконавчий орган товариства має надіслати йому письмове попередження про прострочення. Попередження має містити інформацію про невнесений своєчасно вклад чи його частину та додатковий строк, наданий для погашення заборгованості. Додатковий строк, наданий для погашення заборгованості, встановлюється виконавчим органом товариства чи статутом товариства, але не може перевищувати 30 днів.

Якщо учасник товариства не вніс вклад для погашення заборгованості протягом наданого додаткового строку, виконавчий орган товариства має скликати загальні збори учасників, які можуть прийняти одне з таких рішень:

1) про виключення учасника товариства, який має заборгованість із внесення вкладу;

2) про зменшення статутного капіталу товариства на розмір неоплаченої частини частки учасника товариства;

3) про перерозподіл неоплаченої частки (частини частки) між іншими учасниками товариства без зміни розміру статутного капіталу товариства та сплату такої заборгованості відповідними учасниками;

4) про ліквідацію товариства.

Відповідно до частини третьої статті 80 ГК України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Разом з тим відповідно до частин першої, третьої статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Як убачається зі змісту позовної заяви, вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в господарському товаристві обґрунтовані тим, що вказаний договір на думку позивача не міг бути укладений, оскільки відповідач не набула належної правосуб`єктності, притаманній продавцеві корпоративних прав через несплату нею частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім» «З іншого тіста».

Відтак колегія приходить до висновку, що заявлений позов не спрямований на захист корпоративних прав позивача. Адже з огляду на заявлені предмет та підстави позову, а також формулювання прохальної частини позовних вимог в їх сукупності спрямовані до відповідача саме як до боржника у зобов`язальних відносинах, у якого за твердженням позивача право на корпоративні права в ТОВ «Торговий дім» «З іншого тіста» не виникли та не могли виникнути через несплату Т. Бобро своєї частки в статутному капіталі цього товариства.

Тобто у позивача існує цивільний інтерес до фізичної особи, учасника цивільних правовідносин не як до учасника товариства й не в межах корпоративних правовідносин, тому розгляд цієї справи по суті та висновок суду першої інстанції про те, що вирішення цього спору належить до юрисдикції господарських судів, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Відтак даний спір підлягає вирішенню не в порядку господарського, а у порядку цивільного судочинства.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 175 та пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Беручи до уваги наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

При цьому, рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23 підлягає скасуванню незалежно від доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга відповідачки залишається без задоволення.

Згідно ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Так, в порядку ч. 2 ст. 231 ГПК України слід роз`яснити позивачці про можливість пред`явлення нею позову до суду загальної юрисдикції - Київського районного суду м. Харкова (адреса: 61168, м. Харків, вул. Валентинівська, 7 б) (за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 ).

Позивачка також має право протягом десяти днів з дня отримання нею даної постанови звернутися до Північного апеляційного господарського суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 231, п. 4 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2023 у справі № 910/1221/23 - скасувати.

3. Провадження у справі № 910/1221/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору - закрити.

4. Справу № 910/1221/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.03.2024.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак