ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2024 р. Справа №909/773/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.

розглянув без повідомлення (виклику) представників сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Протек Солюшнз Україна»

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2023 (повний текст ухвали складено 25.10.2023, суддя Стефанів Т.В.) про закриття провадження

у справі № 909/773/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Протек Солюшнз Україна»

до відповідача Фізичної особи - підприємця Тишківського Павла Йосиповича

про стягнення заборгованості в сумі 73820 грн

18.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Протек Солюшнз Україна» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи підприємця (далі ФОП) Тишківського Павла Йосиповича 73820 грн заборгованості.

19.09.2023 місцевому господарському суду від ФОП Тишківського П.Й. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідач погасив наявну перед позивачем заборгованість, що є предметом даного спору.

Згодом, 18.10.2023 ТОВ «Протек Солюшнз Україна» також подало клопотання про закриття провадження у справі з вказаних вище підстав, в якому, зокрема, просило суд про повернення судового збору у розмірі 2684 грн та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7700 грн.

Якщо відсутній предмет спору господарський суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, закриває провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами клопотання, встановивши погашення відповідачем 73820 грн заборгованості на підставі платіжних доручень від 15.09.2023 за № 480, 481, Господарський суд Івано-Франківської області в ухвалі від 19.10.2023 закрив провадження у справі № 909/773/23; клопотання ТОВ «Протек Солюшнз Україна» про закриття провадження у справі та стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволив частково; з ФОП Тишківського П.Й. на користь ТОВ «Протек Солюшнз Україна» стягнув 2500 грн витрат на правову допомогу; в задоволенні стягнення 5200 грн витрат на правову допомогу - відмовив.

Дослідивши дійсність, обґрунтованість, розумність та співмірність заявлених позивачем судових витрат, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з врахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про те, що розумним розміром витрат на відшкодування правової допомоги у даній справі є 2500 грн.

Позивач не погодився з постановленою ухвалою місцевого господарського суду в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу в цій частині, а вимоги його заяви задоволити в повному обсязі та стягнути з ФОП Тишківського П.Й. на користь позивача 7700 грн. На переконання скаржника, суд першої інстанції вийшов за межі обговорюваного сторонами відшкодування судових витрат, оскільки присудив до стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн, тоді як відповідач у своєму клопотанні просив зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3850 грн. Позивач вказує, що суд мав би оцінити витрати на правову допомогу з огляду на обґрунтованість клопотання відповідача про їх неспівмірність, а не виходячи з власних мотивів оцінки роботи адвоката.

Процесуальний хід розгляду даної справи відображений у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду. З огляду на ціну позову, судова колегія, у відповідності до ч. 10 ст. 270 ГПК України, ухвалила здійснити розгляд даної справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Враховуючи ту обставину, що позивач оскаржує ухвалу місцевого господарського суду лише в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд, виходячи з приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України, переглядає оскаржувану ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та не надає оцінку оскаржуваному судовому рішенню в частині що стосується закриття провадження у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали відсутні, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з клопотанням про закриття провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, клопотав перед судом про відшкодування за рахунок відповідача понесених ним витрат на професійну правову допомогу.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представник позивача, адвокат Харчук В. І. подав договір про надання правової допомоги № 23 від 15.05.2023, укладений між ним та ТОВ «Протек Солюшнз Україна» та акт-розрахунок від 17.10.2023, який містить перелік наданих адвокатом послуг.

Так, за вказаним актом адвокат надав позивачу такі послуги:

- попереднє ознайомлення з матеріалами та надання усної консультації 500,00 грн, без ПДВ;

- підготовка та подання до суду позовної заяви 4500,00 грн без ПДВ (2 год 30 хв *1800,00);

- підготовка та подання до суду заяви про подальше непідтримування позовних вимог 2700,00 грн без ПДВ (1 год 30 хв * 1800,00).

Всього адвокатом була надано послуг на 7700 грн без ПДВ.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).).

Матеріали справи свідчать, що відповідач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 126 ГПК України, подав клопотання про зменшення витрат на професійну правову допомогу до 3850 грн.

В розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У ряді постанов ВП ВС, зокрема в постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, викладено правову позицію про те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ від 28.11. 2002 у справі Лавентс проти Латвії за заявою № 58442/00, рішення у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112, відповідно). У справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, дослідивши надані позивачем докази та характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, обсяг наданої адвокатом позивачу правової допомоги з огляду на її дійсність, обґрунтованість, розумність та співмірність з ціною позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність зменшення розміру заявлених витрат на професійну правову допомогу до 2500 грн.

При цьому, судова колегія вважає за доцільне зазначити, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу, тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування постановленої ухвали.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Протек Солюшнз Україна».

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2023 у справі №909/773/23 залишити без змін.

Судові витрати покласти на скаржника.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції визначений ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік