УХВАЛА

м. Київ

20.03.2024Справа № 910/21280/21

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Осьмаку Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про витребування доказів у справі

За позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

(вулиця Січових Стрільців, будинок 17, м. Київ, 04053)

до 1. ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 )

2. ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 )

3. ОСОБА_3

( АДРЕСА_3 )

4. ОСОБА_4

( АДРЕСА_4 )

5. ОСОБА_5

( АДРЕСА_5 )

6. ОСОБА_6

( АДРЕСА_6 )

7. ОСОБА_7

( АДРЕСА_7 )

8. ОСОБА_8

( АДРЕСА_8 )

про стягнення 22 861 522 608 грн. 37 коп.

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування шкоди у розмірі 22 861 522 608 грн 37 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що в результаті протиправних дій та рішень керівництва та власника Акціонерного товариства "Дельта банк", членів комітету банку, які призвели до погіршення його фінансового становища та подальшої неплатоспроможності, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів Акціонерного товариства "Дельта банк" та його кредиторів про повне солідарне відшкодування шкоди особами, пов`язаними з Акціонерним товариством "Дельта банк".

21.07.2022 ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Плотницька Н.Б.) залишено без розгляду позов до Відповідачів за вимогами Позивача.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі №910/21280/21 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2022.

Постановою Верховного Суду від 18.08.2023 у справі №910/21280/21 постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 залишено без змін; касаційні скарги без задоволення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями справу №910/21280/21 передано на розгляд судді Лиськову М.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2023, що занесена до протоколу судового засідання, судом відмовлено у поновленні строку на подання відзиву відповідачу-4 та у закритому розгляді справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2023.

13.12.2023 ОСОБА_4 подано заяву про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/21280/21.

05.01.2024 від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

22.01.2024 від представника позивача надійшло клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

23.01.2024 від представника відповідача 4 надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження.

23.01.2024 від відповідача 5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

24.01.2024 від відповідача 4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

24.01.2024 від відповідача 6 надійшов відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

24.01.2024 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про повернення заяв відповідачів про застосування строків позовної давності заявникам без розгляду.

24.01.2024 у судове засідання з`явились представники позивача, відповідач 4 та представник відповідача 6.

Ухвалою від 24.01.2024 судове засідання було відкладено на 21.02.2024.

19.02.2024 позивача надійшло клопотання про врахування висновків Верховного суду.

20.02.2024 від відповідача 9 надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

20.02.2024 від відповідача 4 надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та клопотання про розгляд справи в закритому судовому засіданні.

20.02.2024 від відповідача 5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

20.02.2024 від відповідача 4 надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, клопотання про витребування оригіналів доказів.

21.02.2024 від представника відповідача-6 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

21.02.2024 від ОСОБА_6 надійшло клопотання про витребування доказів та письмові пояснення по справі.

21.02.2024 у судове засідання з`явились представник позивача, відповідач 4 та представники відповідача 6.

Відповідач 4 у судовому засіданні 21.02.2024 просив суд задовольнити його клопотання витребування доказів та повернення до стадії підготовчого провадження у справі.

У своєму клопотанні про повернення до стадії підготовчого провадження відповідач 4 просить суд повернутися до розгляду справи №910/21280/21 у підготовчому судовому засіданні з огляду на необхідність витребування оригіналів доказів у Національного банку України, а також у своєму клопотанні посилається на практику Верховного суду, зокрема на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2021 у справі №910/7103/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2024 задоволено заяву відповідача-4 про повернення на стадію підготовчого провадження, витребувано докази по справі у Національного банку України, підготовче засідання у справі призначено на 20.03.2024.

19.03.2024 відповідачем-4 подано клопотання про забезпечення доказів шляхом допиту свідка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язавши її подати до суду заяву свідка із перелічених у клопотанні питань.

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що всі рішення, які приймались кредитним комітетом AT «Дельта Банк» по кредитним операціям, були прийняті саме за кредитними заявками ОСОБА_9 , яка в свій час обіймала різні посади в Департаменті продажів корпоративного бізнесу AT «Дельта Банк». Окрім того, ОСОБА_4 вказує, що в 2017 році ОСОБА_9 було вручене Повідомлення про підозру від 24.02.20217 року у кримінальному провадженні №0000703 від 28.04.2014 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України. На переконання заявника, відповідне повідомлення про підозру було вручене саме з причин надання членам кредитного комітету недостовірної інформації, шляхом введення їх в оману.

Таким чином, на переконання заявника існує необхідність у допиті ОСОБА_9 щодо своєї протиправної діяльності.

Частинами 1 та 2 ст.112 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заява про забезпечення доказів розглядається у судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

З огляду на вказані вище приписи, враховуючи дату надходження до суду заяви про забезпечення доказів та ту обставину, що підготовче засідання у справі було призначено на 20.03.2024, суд дійшов висновку щодо доцільності розгляду означеної заяви у судовому засіданні 20.03.2024.

Під час судового засідання судом було заслухано думку сторін із аргументами та запереченнями стосовно заявленого відповідачем-4 клопотання про забезпечення доказів.

Судом прийнято до уваги, що у ч.3 ст.112 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Тобто, чинним Господарським процесуальним кодексом України передбачено, що за загальним правилом питання про забезпечення доказів вирішується із повідомленням всіх учасників справи та осіб, які можуть отримати статус учасників справи. Одночасно, процесуальний Закон надає суду право розглянути відповідну заяву без повідомлення осіб, які можуть отримати статус учасників справи за наявності відповідних обставин, як то наявність підстав вважати, що повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів.

Розглянувши заяву ОСОБА_4 про забезпечення доказів, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення з урахуванням такого.

Частинами 1-2 ст.110 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом

Тобто, необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Надаючи оцінку наявності вказаних обставин, судом прийнято до уваги, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Проте, всупереч наведеного вище, заявником не наведено належних та дійсних підстав вважати, що витребувані доказі можуть бути втрачені, або їх збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

До того ж, судом враховано, що жодних доказів на підтвердження наявності підстав вважати, що ОСОБА_9 вчиняються, або можуть бути вчинені дії, які призведуть до унеможливлення або істотного ускладнення отримання доказів по справі, заявником не надано.

Суд звертає увагу заявника, що таку процесуальну дію як забезпечення доказів (ст.110 ГПК України) неможна ототожнювати з процесуальною дії щодо витребування доказів (ст.81 ГПК України).

Так, відповідно до ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Отже, забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права учасника процесу належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний характер від витребування доказів у порядку ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності в такого учасника процесу підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Суд зазначає, що відсутність, як обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, так і обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У клопотанні про витребування судом групи однотипних документів як доказів додатково зазначаються ознаки, що дозволяють ідентифікувати відповідну групу документів.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 про забезпечення доказів підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись приписами ст. 110, 111, 112, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення доказів.

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 21.03.2024

Суддя М.О. Лиськов