ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2024 р. Справа№ 760/9300/17-ц

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Пішковцій О.В.

від ДВС: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2023, повний текст якої складено та підписано 05.12.2023

за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (заступника начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва Коваль Любові Іванівни)

у справі № 760/9300/17-ц (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі

В С Т А Н О В И В :

22 листопада 2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві під час виконання судового рішення по справі № 760/9300/17-ц щодо поновлення його на посаді начальника філії "Відомча воєнізована охорона" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

В своїй скарзі заявник просив:

- витребувати у Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві копії матеріалів виконавчого провадження;

- визнати неправомірними дії Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо зупинення виконавчого провадження;

- поновити порушене право ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального правління юстиції у м. Києві вчинити виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, спрямовані на фактичне виконання рішення суду по справі.

Скарга обґрунтована тим, що 17.11.2023 заступником начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, того ж дня винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, на підставі розділу ХІІІ прикінцевих положень та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник посилається на те, що неправомірне зупинення виконавчих дій призвело до невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, чим порушені його конституційні права на судовий захист.

Короткий зміст ухвали що оскаржується

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 760/9300/17-ц відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що зупинення виконавчого провадження у цьому випадку відповідає вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції послався на те, що пунктом 10-3 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти), боржником за якими є акціонерне товариство "Українська залізниця". Отже в силу приписів цього закону виконавець не міг вчиняти будь-які виконавчі дії у виконавчих провадженнях де боржником є Акціонерне товариство "Українська залізниця" та обґрунтовано зупинив виконавче провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити в повному обсязі.

А саме апелянт зазначає що неправомірне зупинення проведення виконавчих дій відділом державної виконавчої призвело до невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, чим порушені норми Конституції України щодо обов`язковості виконання судових рішень а також права скаржника на судовий захист в частині реального поновлення його порушених прав.

Короткий зміст заперечень відповідача

Відповідач, у судовому засіданні зазначив, що з апеляційною скаргою не погоджується.

Водночас відповідач у своєму клопотанні від 14.03.2024 просив врахувати, що на виконання судового рішення, відповідно до наказу АТ «Укрзалізниця» про поновлення на роботі звід 11.12.2023 № 443/ос було скасовано наказ від 19.01.2017 № 72/ос про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника філії «Відомча воєнізована охорона» ПАТ «Укрзалізниця», та поновлено його на зазначеній посаді. У подальшому, наказом голови правління АТ «Укрзалізниця» від 17.01.2024 № 43/ос ОСОБА_1 був звільнений з вищезазначеної посади за власним бажанням на підставі його заяви.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №760/9300/17-ц. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 відмовлено в задоволенні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі №760/9300/17-ц залишено без руху. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази. Попереджено скаржника, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення апеляційної скарги.

25.01.2023 до суду від апелянта надійшло клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі №760/9300/17-ц. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі №760/9300/17-ц. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 28.02.2024. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі до 19.02.2024. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі щодо даних апеляційних скарг до 19.02.2024. Явка учасників справи не визнано обов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024, у зв`язку з неявкою представників позивача та ДВС в судове засідання, розгляд справи відкладено на 18.03.2024. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні 18.03.2024 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник від позивача та від ДВС в судове засідання 18.03.2024 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи довідку про доставку електронного документа до електронного кабінету ДВС та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу.

Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з частинами 5, 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та ДВС, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

14.03.2024 відповідач подав клопотання про долучення до справи додаткових доказів, а саме:

- копію наказу АТ «Укрзалізниця» про поновлення на роботі за рішенням суду ОСОБА_1 №443/ос від 11.12.2023;

- копію листа АТ «Укрзалізниця» про необхідність ОСОБА_1 прибути для ознайомлення з наказом про поновлення на роботі №ЦЦУП-13/503 від 11.12.2023 та рекомендоване повідомлення про його вручення;

- копію наказу АТ «Укрзалізниця» про звільнення з посади про звільнення з посади ОСОБА_1 №43/ос від 17.01.2024 та докази відправки до нього.

Дослідивши у судовому засіданні 18.03.2024 означені документи, суд апеляційної інстанції зазначив наступне.

За приписами частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Водночас подані відповідачем додаткові докази не існували на момент прийняття рішення суду першої інстанції, що взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання відповідачем таких доказів.

Колегія суддів звертає увагу відповідача, що Верховний Суд, у постановах від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, зробив висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Отже, протокольною ухвалою суду від 18.03.2024 відмовлено у залученні зазначених вище додаткових доказів, оскільки їх не існувало на момент прийняття рішення.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 у справі №760/9300/17-ц залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 760/9300/17-ц, позов задоволено:

- визнано незаконним та скасувати рішення правління Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 18.01.2017 (Протокол №Ц-57/4 Ком.т.) в частині щодо звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п. 5 ч. 1. ст. 41 КЗпП України;

- визнано незаконним та скасувати наказ Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 19.01.2017 №72/ос про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи згідно п. 5 ч. І. ст. 41 КЗпП України;

- поновлено ОСОБА_1 , на посаді начальника філії "Відомча воєнізована охорона" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця";

- стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 150 375 грн 56 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 30 037 грн 56 коп. витрат на професійну правничу допомогу;

- стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в дохід Державного бюджету України 7 055 грн 63 коп судового збору.

На виконання вказаного рішення судом був виданий відповідний наказ, який пред`явлено для виконання. ( т. 3 а.с. 214).

17.11.2023 заступником начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, того ж дня винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, на підставі розділу ХІІІ прикінцевих положень та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження».

22.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в якій він просив:

- витребувати у Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві копії матеріалів виконавчого провадження;

- визнати неправомірними дії Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо зупинення виконавчого провадження;

- поновити порушене право скаржника шляхом зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчинити виконавчі дії в рамках виконавчого провадження, спрямовані на фактичне виконання рішення суду по справі.

Розглянувши скаргу суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення цієї скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, за результатами апеляційного перегляду, погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при ухваленні судового рішення

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Законом України "Про виконавче провадження" встановлено порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що постанова про зупинення виконавчого провадження, яка ухвалена на підставі розділу ХІІІ прикінцевих положень та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірною.

Щодо процедури виконання судового рішення по справі № 760/9300-ц колегія суддів зазначає, що Розділ ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповнено пунктом 10-3 згідно із Законом № 2468-IX від 28.07.2022, відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні:

1) зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти), боржником за якими є акціонерне товариство "Українська залізниця";

2) підлягають зняттю арешти, накладені до набрання чинності цим Законом на кошти та майно акціонерного товариства "Українська залізниця" у виконавчих провадженнях.

Отже враховуючи те, що боржником у справі є Акціонерне товариство "Українська залізниця", в силу приписів Закону України № 2468-ІХ від 28.07.2022, пункту 10-3 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець не міг вчиняти будь-які виконавчі дії у виконавчих провадженнях де боржником є Акціонерне товариство "Українська залізниця" та обґрунтовано зупинив вчинення виконавчих дій з примусового виконання.

Щодо доводів апелянта про те, що зупинення проведення виконавчих дій порушує Конституції України щодо обов`язковості виконання судових рішень на всій території України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу приписів вказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується "правомірна поведінка" виконавця. Дії заступника начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень. Отже у цьому випадку відсутні підстави вважати що конституційне право заявника було порушено.

Колегія суддів також зазначає, що з огляду у на встановлену Конституцією України та іншими законодавчими актами обов`язковість виконання судового рішення, зупинення проведення виконавчих дій безумовно тимчасово впливає на права особи, які підлягають відновленню на підставі судового рішення. Водночас колегія суддів констатує, що у виключних випадках обмеження прав людини допустиме міжнародним правом та/або внутрішньодержавним правом, при цьому втручання в права і свободи людини повинні відповідати вимогам законності, необхідності, доцільності і співрозмірності цілі, яка переслідується.

Застосування механізму обмеження прав і свобод людини і громадянина можливо лише у виняткових випадках, у спосіб та за допомогою засобів, передбачених чинним законодавством. Такі виключення містяться у статті 64 Конституції України, зокрема це впровадження воєнного або надзвичайного стану. Такі окремі обмеження прав і свобод допускаються із зазначенням строку дії цих обмежень.

В контексті зазначеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені у тому числі ст. 43 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що скарга є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржена ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі № 760/9300/17-ц залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 26.03.2024.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова