ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 910/7234/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Омельчук А.В.,

за участю представників учасників справи:

позивача - Ракітін П.С. (адвокат),

відповідача - Герасимчук І.А. (адвокат)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Ломака В.С.)

від 13.09.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Шапран В.В., судді - Буравльов С.І., Андрієнко В.В.)

від 21.11.2023

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Акціонерного товариства "Банк Січ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція"

про зобов`язання вчинити дії.

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператор ГТС) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк Січ" (далі - Банк) про зобов`язання включити грошові вимоги позивача на суму 3 429 526,25 грн за банківською гарантією № 201170/19-5 від 18.03.2019 (далі - банківська гарантія) до реєстру акцептованих вимог кредиторів у восьму чергу задоволення.

2. Позов обґрунтовано таким:

- зобов`язання Банку перед Оператором ГТС за гарантією не є додатковим зобов`язанням, оскільки виникли з моменту видачі гарантії;

- Банк помилково ототожнює неможливість виплати бенефіціару грошових коштів за гарантією з припиненням зобов`язання;

- норми частини другої, третьої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачають припинення зобов`язання за чинними гарантіями;

- Банк неправомірно відмовив у визнанні та включенні до реєстру акцептованих вимог кредиторів грошових вимог на суму 3 429 526,25 грн за банківською гарантією, виданою банком в забезпечення виконання Приватним акціонерним товариством "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" (далі - Товариство) своїх зобов`язань.

3. Банк заперечував проти позову з таких підстав:

- з моменту запровадження в Банку процедури ліквідації, відкликання банківської ліцензії, останній не може здійснювати банківську діяльність, у тому числі виконувати зобов`язання за раніше виданими банківськими гарантіями;

- позивач звернувся з вимогою по банківській гарантії 31.01.2023, а згідно з приписами частин другої, третьої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Закону України "Про банки і банківську діяльність", зобов`язання Банку за виданою гарантією були припинені з моменту запровадження процедури ліквідації, а саме з 10.10.2022, а тому у відповідача відсутні підстави для задоволення відповідних вимог позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4. 26.03.2019 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Львівтрансгаз" та Товариство уклали договір підряду, згідно з пунктом 8.10. якого підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 3 429 526,25 грн, що становить 5 % ціни цього договору.

5. 28.01.2019 Банк і Товариство уклали генеральний договір про надання банківських гарантій № 201170/19, за умовами якого (зі змінами) Банк взяв на себе зобов`язання в межах ліміту, встановленого пунктом 1.2 цього договору, відповідно до умов цього договору, надавати банківські гарантії, які узгоджуються з принципалом, згідно з цим договором та заяви принципала, які будуть вказані у відповідній письмовій заявці принципала, а принципал зобов`язаний відшкодувати Банку всі виплати, здійснені останнім за гарантіями (якщо такі були здійснені Банком за свій рахунок), відшкодувати Банку всі витрати, понесені ним при виконанні зобов`язань за гарантіями, а також сплатити Банку комісію за надання гарантій, комісію за здійснення платежу за гарантіями в розмірі і порядку, обумовлених цим договором та будь-якими додатковими угодами до цього договору. Надання кожної гарантії в рамках цього договору здійснюється за письмовою заявкою принципала, оформленою у задовольняючому Банк вигляді згідно вимог діючого законодавства України, у тому числі, але не виключно - вимог Національного банку України.

6. 18.03.2019 Банк видав банківську гарантію, за умовами якої Банк (як гарант) взяв на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання сплатити на користь філії УМГ "Львівтрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (як бенефіціара) повну суму гарантії забезпечення виконання договору (гарантовану суму), а саме: 3 429 526,25 грн, протягом 5 робочих днів після дня отримання від бенефіціара оригіналу першої належно представленої письмової вимоги, в якій буде посилання на одну з наступних підстав: невиконання або неналежне виконання принципалом (Товариством) прийнятих на себе зобов`язань відповідно до договору; відмова принципалом від виконання прийнятих на себе зобов`язань відповідно до договору; дії принципала призвели до неможливості подальшого виконання договору.

7. Зобов`язання гаранта за цією гарантією припиняються на підставі: сплати бенефіціару суми, на яку видано гарантію; закінчення строку, на який видана гарантія; відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією.

8. Ця гарантія є чинною з дати її складення. Термін дії цієї гарантії (з урахуванням внесених 06.06.2022 до банківської гарантії змін № 7) минає 31.01.2023 включно. Будь-яка вимога за цією гарантією повинна бути отримана гарантом не пізніше цієї дати.

9. 24.12.2019 до банківської гарантії внесено зміни № 1, згідно з якими у тексті гарантії найменування бенефіціара (у всіх відмінках) змінено з "Філія "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на "Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", а також змінено місцезнаходження та банківські реквізити нового бенефіціара (позивача).

10. 06.10.2022 Правління Національного банку України (далі - НБУ) ухвалило рішення №495-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Банк Січ".

11. 07.10.2022 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення № 803 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк Січ" та делегування повноважень ліквідатора банку".

12. 10.10.2022 виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення № 810 "Щодо формування реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк Січ" в умовах воєнного стану в Україні", яким погоджено формування реєстру акцептованих вимог кредиторів банку на підставі балансових даних в розмірі залишків на рахунках контрагентів станом на дату запровадження процедури ліквідації банку.

13. Оператор ГТС листом від 19.01.2023 № ТОВВИХ-23-663, посилаючись на неналежне виконання Товариством умов договору підряду, звернувся до Банку з письмовою вимогою, в якій просив гаранта перерахувати позивачу грошові кошти за банківською гарантією у розмірі 3 429 526,25 грн.

14. Указана вимога була отримана гарантом 31.01.2023.

15. Банк листом від 01.02.2023 № 168/07-л у відповідь на вимогу позивача повідомив бенефіціара про відсутність підстав для задоволення його вимоги з огляду на те, що зобов`язання Банку за гарантією були припинені з моменту запровадження процедури ліквідації Банку, а саме з 10.10.2022.

16. Оператор ГТС листом від 17.02.2023 № ТОВВИХ-23-2114 звернувся до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Акціонерного товариства "Банк Січ" Стрюкової Ірини Олександрівни із заявою про визнання кредиторських вимог позивача до Банку за банківською гарантією на суму 3 429 526,25 грн, включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів та сплату вказаної суми на розрахунковий рахунок бенефіціара.

17. 05.04.2023 Банк листом № 786/03-2/3-Л повідомив Оператора ГТС про відмову в задоволенні його заяви від 17.02.2023 № ТОВВИХ-23-2114 та відсутність підстав для включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

18. Господарський суд міста Києва рішенням від 13.09.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023, у задоволенні позову відмовив повністю.

19. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов таких висновків:

- в силу положень статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання усіх грошових зобов`язань банку вважається таким, що настав, жодних додаткових зобов`язань не виникає;

- до акцептованих вимог кредиторів можуть бути внесені вимоги бенефіціара за банківською гарантією у разі настання гарантійного випадку до моменту запровадження процедури ліквідації Банку;

- Оператор ГТС звернувся до Банку з вимогою про виплату банківської гарантії після запровадження процедури ліквідації Банку, а тому його звернення щодо включення вимог до акцептованого реєстру кредиторів не може бути задоволене;

- у матеріалах справи відсутні докази щодо порушення Товариством умов договору підряду, а також документи, які вказують, що строк виконання Банком зобов`язань за банківською гарантією виник до запровадження в Банку тимчасової адміністрації та початку процедури його ліквідації, тому відсутні підстави для включення грошових вимог Оператора ГТС за банківською гарантією до реєстру акцептованих вимог кредиторів;

- відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача включити грошові вимоги Оператора ГТС на суму 3 429 526,25 грн за банківською гарантією до реєстру акцептованих вимог кредиторів у восьму чергу задоволення, оскільки позивачем не надано доказів виникнення відповідних зобов`язань до початку ліквідаційної процедури Банку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу

20. 14.12.2023 Оператор ГТС звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

21. Скаржник визначив підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.

22. Касаційна скарга обґрунтована таким:

- суди не застосували норми частин першої, третьої статті 200 ГК України, статей 560, 562, частин першої, третьої статей 563, 565, статті 568 ЦК України та неправильно застосували положення статті 46, разом з частиною восьмою Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та хибно витлумачили, що зобов`язання відповідача за банківською гарантією припинилися з моменту введення ліквідаційної процедури у банку (частина друга статті 46 Закону) та хибно кваліфікуючи вимоги за банківською гарантією у цій справі як додаткові зобов`язання банку (частина третя статті 46 Закону), і відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування зазначених норм у подібних правовідносинах;

- суди зробили помилковий висновок, що вимоги позивача заявлені поза межами ліквідаційної процедури банку, та помилково не застосували частину четверту статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка регламентує, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку, а судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури;

- суди помилково ототожнюють заявлені у цій справі позовні вимоги немайнового характеру про зобов`язання включити грошові вимоги до реєстру акцентованих вимог кредиторів з вимогами окремого кредитора - юридичної особи про стягнення банківської гарантії, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, адже неможливість відповідача здійснити виплату за банківською гарантією, у зв`язку із початком ліквідації, є підставою для набуття Оператором ГТС статусу кредитора по відношенню до Банку в силу частини першої статті 563 ЦК України;

- відповідно до статей 2, 3, 34, 36, 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з часу запровадження тимчасової адміністрації, а в подальшому ліквідації банку, не можуть бути задоволені вимоги кредитора про стягнення з банку-гаранта кошти за банківською гарантією поза межами ліквідаційної процедури банку, але вказані норми не виключають можливість включення грошових вимоги такого кредитора до реєстру акцентованих вимог кредиторів банку;

- суди помилково врахували у цій справі правові висновки, викладені Верховним Судом у відмінних правовідносинах, які містяться у постановах від 04.03.2021 у справі №910/3500/19, від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17, від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17, від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17, від 07.12.2021 у справі № 910/2831/20, від 21.12.2021 у справі № 910/17772/20, від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19, від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20.

23. 19.01.2024 Банк подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому заперечило проти доводів касаційної скарги.

24. Відзив обґрунтований таким:

- з моменту запровадження в Банку процедури ліквідації, відкликанням банківської ліцензії, Банк не може здійснювати банківську діяльність, у тому числі виконувати зобов`язання за раніше виданими банківськими гарантіями;

- у Банку відсутні підстави для задоволення вимоги Оператора ГТС щодо включення вимог за банківською гарантіє до реєстру кредиторів, оскільки скаржник звернувся до Банку 31.01.2023, а ліквідацію Банку розпочато 10.10.2022. Тобто на момент запровадження тимчасової адміністрації строк виконання усіх зобов`язань настав, а зобов`язання з виконання гарантії не настало, тому вимоги, які виникли після запровадженої процедури ліквідації не можуть бути включені до акцептованого реєстру кредиторів в силу частин другої, третьої статті 46 Закону України "Про банки i банківську діяльність".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

25. Верховний Суд вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні з огляду на таке.

26. Відповідно до статті 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

27. Згідно з частиною першою статті 200 ГК України гарантія (банківська гарантія) є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження банком, іншою фінансовою установою задоволення вимог управненої сторони в розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає зазначене у ньому певне зобов`язання або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

28. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина четверта статті 200 ГК України).

29. Відповідно до частин першої, другої статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

30. Отже, гарантія є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

31. Враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК України, обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17 та від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17).

32. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію (частина перша статті 566 ЦК України).

33. Зі змісту статтей 560, 563, 566 ЦК України та 200 ГК України вбачається, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання зобов`язання, яке полягає в тому, що гарант, у разі порушення боржником зобов`язання, зобов`язується сплатити кредиторові, на його вимогу, грошову суму в розмірі, зазначеному в гарантії.

34. Зобов`язання зі сплати кредиторові грошової суми у гаранта виникає після порушення боржником зобов`язання і звернення кредитора до гаранта з відповідною вимогою (частини перша, друга статті 563 ЦК України). Тобто забезпечення виконання зобов`язання перетворюється в грошове зобов`язання гаранта перед кредитором з моменту допущення порушення виконання боржником і звернення кредитора. Відповідно, трансформація такого специфічного засобу забезпечення виконання зобов`язання, як гарантія, із засобу забезпечення в зобов`язання обумовлена моментом порушення боржника та зверненням кредитора.

35. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

36. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (частина третя статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

37. Зі змісту наведених норм вбачається, що строк виконання всіх грошових зобов`язань настає з дня початку процедури ліквідації. Відповідно, таке грошове зобов`язання має існувати на момент початку процедури ліквідації банку. Жодних додаткових зобов`язань після початку процедури ліквідації, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, не виникає.

38. В силу положень статтей 560, 563, 566 ЦК України, статті 200 ГК України у їх взаємозв`язку з нормами пункту 3 частини другої, частин третьої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обов`язок гаранта сплатити бенефіціару суму, передбачену гарантією (грошове зобов`язання), настає у випадку, якщо принципал порушив зобов`язання і бенефіціар звернувся до гаранта з вимогою про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії до початку процедури ліквідації банку. У такому випадку строк виконання зобов`язання зі сплати визначеної гарантією суми настав і підлягає включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, який ліквідується.

39. Якщо порушення боржником свого зобов`язання і звернення кредитора до гаранта відбулося вже після початку процедури ліквідації банку, то такі вимоги є додатковими в розумінні частини третьої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і не пов`язані зі здійсненням ліквідаційної процедури, оскільки грошове зобов`язання у гаранта було відсутнє на момент ухвалення рішення про ліквідацію банку, що обумовлено специфічним характером такого засобу забезпечення виконання зобов`язання, як банківська гарантія (виникає після порушення боржника і звернення кредитора).

40. У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що грошове зобов`язання у Банку перед Оператором ГТС, на момент ухвалення рішення про початок процедури ліквідації Банку, не виникло, а тому дійшли правильного висновку, що до акцептованих вимог кредиторів можуть бути внесені вимоги бенефіціара за банківською гарантією у разі настання гарантійного випадку до моменту запровадження процедури ліквідації Банку. Настання відповідних обставин після початку процедури ліквідації Банку виключає можливість задоволення вимог позивача щодо зобов`язання включення його вимог до реєстру кредиторів.

41. Посилання скаржника на порушення судами пункту восьмого Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з яким законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону є необґрунтовані, оскільки положення вказаного Закону враховано та застосовано судами, зокрема, положення пункту 3 частини другої та частини третьої статті 46 у взаємозв`язку з нормами статей 560, 563 ЦК України.

42. При цьому доводи скаржника, що рішенням Фонду від 10.10.2022 № 810 кредиторам надано можливість направляти заяви про визнання вимог кредиторів протягом усього терміну здійснення ліквідаційної процедури Банку, є безпідставними, оскільки у пунктах 2.2., 2.5. вказаного рішення йдеться про заяви (листи) із зазначенням реквізитів кредиторів, як отримувача коштів (після затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів), а не заяви про визнання кредиторських вимог.

43. Строк звернення із заявами про визнання кредиторських вимог встановлено частиною п`ятою статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і складає 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії.

44. Наведене є достатнім для відмови в позові безвідносно до інших обставин справи.

45. Суди першої та апеляційної інстанцій, з огляду на встановлені обставини справи, дійшли правильного висновку, що до акцептованих вимог кредиторів можуть бути внесені вимоги бенефіціара за банківською гарантією у разі настання гарантійного випадку до моменту запровадження процедури ліквідації Банку. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Банку включити грошові вимоги позивача за банківською гарантією до реєстру акцептованих вимог кредиторів, оскільки гарантійний випадок настав після початку процедури ліквідації Банку.

46. При цьому не підлягали дослідженню обставини наявності чи відсутності порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Однак вказане не призвело до ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій незаконних рішень.

47. З наведених підстав відхиляються доводи скаржника щодо помилкового врахування у цій справі висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19, від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17, від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17, від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17, від 07.12.2021 у справі № 910/2831/20, від 21.12.2021 у справі № 910/17772/20, від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19, від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20, оскільки обставини наявності чи відсутності порушення боржником зобов`язання не підлягають дослідженню у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

49. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

50. Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах, наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що судові рішення ухвалено із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Розподіл судових витрат

51. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі статтею 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 у справі №910/7234/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко