ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.03.2024м. СумиСправа № 920/870/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Виходцевій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/870/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» (вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Суми, 40009; код за ),

до відповідача: Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (вул. Романа Атаманюка, буд. 49А, м. Суми, 40031; код за ),

про стягнення 834023,28 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув,

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

установив:

26.07.2023 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 570889,66 грн заборгованості за договором підряду від 28.06.2022 №24/06П, що складається з: 430987,66 грн основного боргу, 8404,72 грн 3% річних, 24773,69 грн інфляційних втрат, 106723,59 грн пені.

Ухвалою від 28.07.2023 у справі №920/870/23 позовну заяву залишено без руху, установлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали, шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 8563,34 грн, а також документу, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з відправлення відповідачу копії позову з додатками.

02.08.2023 на виконання вимог ухвали від 28.07.2023 у справі №920/870/23 Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» подано лист б/н від 02.08.2023, яким надано докази сплати судового збору у розмірі 8563,35 грн (платіжна інструкція № 2438 від 31.07.23), а також документи що підтверджують надання поштових послуг з відправлення відповідачу копії позову з додатками (поштові накладні, рекомендовані повідомлення), зазначені докази долучено до матеріалів справи.

03.08.2023 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким відповідач - Комунальне підприємство «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради, зареєстрований як юридична особа з місцезнаходженням: вул. Романа Атаманюка, буд. 49А, м. Суми, 40031.

Ухвалою від 04.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 920/870/23; визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

05.10.2023 відповідач подав клопотання про поновлення строку (вх №3826 від 05.10.2023), в якому відповідач просив поновити строк для подання відзиву та заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

18.10.2023 відповідач надав відзив (вх №6584/23, 3995, 4009), відповідно до якого відповідач просить: поновити строки подання відзиву відповідачем на позовну заяву; долучити відзив до матеріалів справи; прийняти до розгляду та задовольнити клопотання відповідача про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; залишити без задоволення заявлені позовні вимоги щодо стягнення 3937,19 грн. 3% річних, 6815,98 грн. інфляційних витрат; зменшити розмір пені на 90%; зменшити розмір заявленої до стягнення основної заборгованості з 404261, 88 грн до 274261,88 грн.

Ухвалою від 23.10.2023 у справі №920/870/23 задоволено клопотання відповідача про поновлення строку, викладене у клопотанні (вх №3826 від 05.10.2023) та у п. 1 прохальної частини відзиву (вх № 3995 від 18.10.2023); поновлено відповідачу строк для подання відзиву та заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження; задоволено клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, викладене в п. 3 прохальної частини відзиву (вх №4009 від 18.10.2023); постановлено подальший розгляд справи №920/870/23 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче судове засідання у даній справі на 15.11.2023; установлено сторонам додаткові строки для надання заяв по суті справи.

15.11.2023 представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про збільшення позовних вимог (вх №4439), в якій зауважив, що у позовній заяві ТОВ «КК «Коменерго-Суми» виклало обставини, на яких ґрунтуються вимоги щодо стягнення з КП «Сумижилкомсервіс» СМР заборгованості за договором від 28.06.2022 № 24/06П за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року включно на загальну суму 570889,66 грн, в тому числі: 430987,66 грн основний борг, 8404,72 грн 3% річних, 24773,69 грн інфляційних витрат., 106723,59 грн. пені, що розраховані станом на 30.06.2023. Разом з тим, після подання позовної заяви до суду КП «Сумижилкомсервіс» СМР в рахунок погашення заборгованості за договором здійснило оплату на загальну суму 181706 грн наступними платежами: 28.07.2023 - 50000,00 грн, 28.08.2023 - 50000,00 грн, 31.08.2023 - 12394,62 грн, 04.09.2023 - 19311,38 грн, 28.09.2023 - 50000,00 грн. При цьому, заборгованість КП «Сумижилкомсервіс» СМР за надані послуги згідно договору від 28.06.2022 №27/06П строк оплати за які настав, збільшилась на суму 444839,62 грн., про підтверджується підписаними актами виконаних робіт (наданих послуг), а саме: від 31.08.2023 на суму 12 394,62 грн, від 04.09.2023 на суму 19311,38 грн,· від 29.09.2023 на суму 49507,91 грн,· від 29.09.2023 на суму 44398,40 грн, від 29.09.2023 на суму 22306,78 грн, від 29.09.2023 на суму 211895,41 грн, від 29.09.2023 на суму 85025,12 грн. Таким чином, як зазначає позивач, станом на 15.11.2023 заборгованість за договором від 28.06.2022 № 27/06П збільшилась на суму 263133,62 грн (444 839,62 - 181706,00 = 263133,62 грн). З огляду на зазначене, керуючись ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 834023,28 грн заборгованості за договором підряду від 28.06.2022 №24/06П, що складається з: 694121,28 грн основного боргу, 8404,72 грн 3% річних, 24773,69 грн інфляційних втрат, 106723,59 грн пені.

15.11.2023 розгляд справи №920/870/23, призначений в судове засідання на 12:30, не відбувся у зв`язку із оголошенням на території Сумської області повітряної тривоги. Зазначене підтверджується актом Господарського суду Сумської області від 15.11.2023 у справі №920/870/23.

Ухвалою від 16.11.2023 у справі №920/870/23 призначено підготовче судове засідання на 15.01.2024.

Ухвалою від 17.11.2023 у справі №920/870/23 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 23.01.2024.

23.11.2023 представник позивача подав оригінал заяви про збільшення позовних вимог (вх №7369), електронний варіант якої був надісланий через систему «Електронний суд» 15.11.2023 за вх №4439.

12.01.2024 представник відповідача подав заперечення на заяву про збільшення позовних вимог (вх №200), в якому представник відповідача просить:

1) залишити без задоволення заявлені позивачем вимоги про збільшення позову щодо стягнення боргу на загальну суму 263133,62 грн, у якій позивач просить стягнути з відповідача 834023,28 грн заборгованості за договором підряду від 28.06.2022 №24/06П, що складається з: 694121,28 грн основного боргу, 8404,72 грн 3% річних, 24773,69 грн інфляційних втрат, 106723,59 грн пені;

2) зменшити розмір пені на 90 %;

3) зменшити розмір заявленої до стягнення заборгованості з 430987,66 грн до 261676,28 грн;

4) долучити дані заперечення до матеріалів справи.

У підготовчому судовому засіданні 15.11.2024 в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено наступні протокольні ухвали:

1) прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог (вх №4439 від 15.11.2023 - засобами Електронного суду, вх №7369 від 23.11.2023 оригінал) та долучено дану заяву до матеріалів справи;

2) закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судове засідання на 12.02.2024.

Ухвалою від 16.01.2024 у справі №920/870/23 повідомлено позивача про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті в судове засідання на 12.02.2024.

07.02.2024 представник відповідача подав заяву про долучення документів до справи (вх №677/24), в якій представник відповідача зазначив, що ним було частково сплачено заборгованість, а саме: 9900,50 грн за платіжним дорученням від 30.01.2024 №90, 10100,00 грн за платіжним дорученням від 05.02.2024 №102 та відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 борг відповідача перед позивачем за період з 01.08.2022 по 05.02.2024 склав 654809,40 грн. На підтвердження зазначеного відповідачем до заяви додані два платіжних доручення та оборотно-сальдової відомості по рахунку 631.

12.02.2024 представник позивача подав заяву про долучення до матеріалів справи додаткових документів (вх №745/24), за якою представник позивача надав клопотання відповідача про повернення помилково сплачених коштів та платіжну інструкцію від 30.08.2023 №912, а також акт звірки за період липень 2022 року травень 2023 року, підписаний сторонами спору.

У судовому засіданні 12.02.2024 постановлено наступні протокольні ухвали:

1) задоволено заяву представника відповідача (вх №677/24 від 07.02.2024); долучено до матеріалів справи фінансові документи;

2) задоволено заяву представника позивача (вх №745/24 від 12.02.2024); долучено додаткові докази до матеріалів справи;

3) задоволено усне клопотання представника відповідача, оголошено перерву з розгляду справи по суті в судове засідання на 06.03.2024.

05.03.2024 відповідач подав заяву про долучення до матеріалів справи акту звірки, підписаного між сторонами спору (вх №1270/24).

У судовому засіданні 06.03.2024 встановлено:

Учасники справи в судове засідання не прибули, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, буд-яких додаткових клопотань та/або заяв не подали. Зазначене відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України не перешкоджає розгляду справи по суті за відсутності позивача та відповідача.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час судового розгляду, відповідно до статей 209, 210 ГПК України з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджені всі докази наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні 06.03.2024 на підставі частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

28.06.2020 між комунальним підприємством «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (далі замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» (далі позивач, підрядник) укладено Договір підряду №27/06П (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. за дорученням замовника підрядник своїми чи залученими силами та засобами забезпечує виконання робіт з поточного ремонту житлових будинків, по яким замовник має зобов`язали щодо виконання таких робіт, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи.

Пунктом 2.4. договору сторони погодили, що розрахунки за цим договором здійснюються замовником на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін «Актів приймання виконаних робіт» (форма КБ-2В) та «Довідок про вартість виконання будівельних робіт та витрат» (форма КБ-3) протягом 5 (п`яти) робочих днів шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Відповідно до п. 3.1.2. замовник зобов`язаний проводити оплату виконаних робіт відповідно до п. 2.4. цього договору.

Здача приймання виконаних обсягів здійснюється сторонами на підставі актів здачі приймання підрядних робіт (форма КБ-2В) та Довідки про вартість виконання будівельних робіт витрат (форма КБ-3) підписаних уповноваженими представниками сторін, які готує та подає підрядник (п. 4.1. договору).

Пунктом 5.1. договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Відповідно до п. 5.2.1. договору за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день допущеної прострочки.

Цей договір та всі додатки до нього набирають чинності з моменту їх підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині оплати - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1. договору).

Відповідно до матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач виконав роботи з поточного ремонту, про що КП «Сумижилкомсервіс» СМР були надані Акти виконаних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на загальну суму 430987,66, в тому числі: за вересень 2022 року на загальну суму 129 442,65 грн, за жовтень 2022 року на загальну суму 232 392,54 грн, за листопад 2022 року на загальну суму 44015,78 грн, за грудень 2022 року на загальну суму 25136,69 грн. У зв`язку із несплатою зазначеної заборгованості позивач звернувся з даним позовом.

Разом з тим, після подання позовної заяви до суду КП «Сумижилкомсервіс» СМР в рахунок погашення заборгованості за договором здійснило оплату на загальну суму 181706 грн наступними платежами: 28.07.2023 - 50000,00 грн, 28.08.2023 - 50000,00 грн, 31.08.2023 - 12394,62 грн, 04.09.2023 - 19311,38 грн, 28.09.2023 - 50000,00 грн.

При цьому, заборгованість КП «Сумижилкомсервіс» СМР за надані послуги згідно договору від 28.06.2022 №27/06П строк оплати за які настав, збільшилась на суму 444839,62 грн., про підтверджується підписаними актами виконаних робіт (наданих послуг), а саме: від 31.08.2023 на суму 12394,62 грн, від 04.09.2023 на суму 19311,38 грн,· від 29.09.2023 на суму 49507,91 грн,· від 29.09.2023 на суму 44398,40 грн, від 29.09.2023 на суму 22306,78 грн, від 29.09.2023 на суму 211895,41 грн, від 29.09.2023 на суму 85025,12 грн.

Таким чином, станом на 15.11.2023 заборгованість за договором від 28.06.2022 №27/06П збільшилась на суму 263133,62 грн (444839,62 - 181706,00 = 263133,62 грн).

З огляду на зазначене, відповідно до поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 834023,28 грн заборгованості за договором підряду від 28.06.2022 №24/06П, що складається з: 694121,28 грн основного боргу, 8404,72 грн 3% річних, 24773,69 грн інфляційних втрат, 106723,59 грн пені.

Актом звірки, підписаним сторонами спору встановлено, що станом на 14.02.2024 заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 674120,78 грн. Тобто після подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог відповідач здійснив дві оплати на суму 20000,50 грн, а саме: 30.01.2024 9900,50 грн та 05.02.2024 10100,00 грн.

Таким чином, після збільшення позивачем позовних вимог, матеріалами справи підтверджується сплата відповідачем боргу в сумі 20000,50 грн та станом на 14.02.2024 заборгованість відповідача за договором становить 674120,78 грн.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Виходячи з правової природи укладеного правочину, між сторонами склались відносини з підряду, які врегульовані § 1 Глави 61 ЦК України.

За приписами частин 1-2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт заборгованості за надані послуги за договором в сумі 694121,28 грн.

Разом з тим, враховуючи сплату відповідачем заборгованості за договором в сумі 20000,50 грн, що була здійснена після збільшення позивачем позовних вимог, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд закриває провадження у справі в частині стягнення з відповідача 20000,50 грн основного боргу за відсутністю предмету спору, водночас позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 674120,78 грн визнаються судом законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені, інфляції та 3% річних суд зазначає наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 5.2.1. договору за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день допущеної прострочки.

Відповідно до розрахунку, доданого до позову, позивачем нараховано відповідачу 106723,59 грн пені, 8404,72 грн 3% річних та 24773,69 грн інфляційних збитків.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку пені, 3% річних, інфляційних втрат за допомогою «калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» на офіційному вебсайті «Платформа: Ліга Закон» за посиланням https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем умов договору щодо своєчасної та повної оплати вартості поставлених нафтопродуктів за договором, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 106723,59 грн пені, 8404,72 грн 3% річних та 24773,69 грн інфляційних збитків.

Разом з тим, розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені суд зауважує, що частиною 1 статті 233 ГК України передбачено право суду зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналогічне положення міститься в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, і відповідно питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Таким чином, розмір штрафних санкцій (неустойки) може бути зменшений за рішенням господарського суду. При цьому, статті 551 ЦК України, 233 ГК України та положення ГПК України не містять норм, які б ставили можливість суду використати право на зменшення заявлених до стягнення з боржника штрафних санкцій в залежність від наявності відповідного клопотання з цього приводу сторони у справі. Тобто суд може реалізувати своє право та прийняти рішення про зменшення розміру неустойки за власною ініціативою.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.11.2020 у справі № 927/184/13-г.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Загальновідомим та нормативно врегульованим є питання щодо існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків, обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на час розгляду справи не скасований.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс - мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд приймає до уваги те, що заявлені до стягнення суми 3% річних та інфляційних збитків у певній мірі компенсують знецінення несвоєчасно сплачених відповідачем коштів, а також те, що зменшення розміру неустойки (пені) є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Таким чином, оскільки зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (пені) є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши матеріали справи, враховуючи співмірність негативних наслідків для відповідача з інтересом позивача, зменшує розмір пені на з 106723,59 грн до 10000,00 грн, задовольнивши клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову. Водночас, з урахуванням наведених вище обставин зменшення пені та часткової сплати суми основного боргу, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 674120,78 грн основного боргу за виконані роботи, 10000,00 грн пені, 8404,72 грн 3% річних та 24773,69 грн інфляційних втрат, а також закриває провадження у справі в частині стягнення 20000,50 грн суми основного боргу. В іншому суд відмовляє.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем заявлено до стягнення витрати зі сплати судового збору, розмір яких підтверджений платіжними інструкціями від 15.11.2023 №3116 в сумі 3947,00 грн та від 31.07.2023 №2438 в сумі 8563,35 грн.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ст. 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 12510,35 грн судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» за правомірно заявлені позовні вимоги в сумі 834023,28 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (вул. Романа Атаманюка, буд. 49А, м. Суми, 40031; код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» (вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Суми, 40009; код за ) 674120,78 грн (шістсот сімдесят чотири тисячі сто двадцять грн 78 коп.) основного боргу, 8404,72 грн (вісім тисяч чотириста чотири грн 72 коп.) 3% річних, 24773,69 (двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят три грн 69 коп.) інфляційних втрат, 10000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.) пені, а також 12510,35 грн (дванадцять тисяч п`ятсот десять грн 35 коп.) судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 20000,50 грн (двадцять тисяч грн 50 коп.) основного боргу.

4. В іншому відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

У зв`язку з лікарняним судді Котельницької В.Л. повний текст рішення складено та підписано 22.03.2024.

Суддя В.Л. Котельницька