ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2024 р. м. Київ Справа № 910/19240/23

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/19240/23

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської

міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»,

м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд»,

м. Фастів Київської області

про стягнення 129 182,61 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд» (далі-відповідач) про стягнення 129 182,61 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про закупівлю товарів № 4207/ДЗЗ-23 від 20.10.2023 щодо своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду про стягнення 129 182,61 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2023 матеріали позовної заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», на підставі ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, направлені за підсудністю до Господарського суду Київської області.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/19240/23 передано для розгляду судді Христенко О.О.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.01.2024 відкрито провадження у справі № 910/19240/23, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено відповідачу строк для подання заяв із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України сторонами до суду не подано.

Відповідач не скористався правом, наданим статтею 165 ГПК України, та відзив до суду не надіслав.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як встановлено судом, позивач і відповідач мають зареєстровані електронні кабінети у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, відповідно ухвала суду від 22.01.2024 про відкриття провадження у справі в електронному вигляді була доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, залученими до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи вважається днем вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на приписи ч. 6 ст. 242 ГПК України вважається, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі - 23.01.2024.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Київської області від 22.01.2024 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2023 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд» (постачальник) укладений Договір про закупівлю товарів № 4207/ДЗЗ-23, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар згідно з ДК 021:2015:09210000-4 - Мастильні засоби (оливи трансформаторні, турбінні, індустріальні, компресорні), а покупець прийняти та оплати такий товар.

Найменування товару, кількість, ціна та якісні характеристики товару зазначені в специфікації до цього договору (п. 1.2 договору).

Умовами п. 3.1 договору визначено, що ціна цього договору становить 7 176 812,45 грн., включаючи ПДВ (1 435 362,49 грн), всього 8 612 174,94 грн.

Пунктом 5.1 договору визначено, що поставка товару здійснюється постачальником у відповідності із замовленням покупця на поставку товару, протягом 14 календарних днів після направлення покупцю такого замовлення постачальнику, якщо інше не передбачено у такому замовленні. Якщо замовлення було направлене менше ніж за 14 календарних днів до закінчення строку дії договору, постачальник зобов`язаний поставити товар у відповідності до такого замовлення у будь-якому разі не пізніше останнього дня терміну (строку) дії договору.

Умовами п. 5.3 договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DDP (Інкотермс 2020) за вказаною у відповідному замовленні адресою розміщення підрозділів покупця в м. Києві. Вантажоодержувачем є підрозділ покупця.

Товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами відповідних видаткових накладних (п. 5.5 договору).

Пунктом 5.6 договору визначено, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами відповідних видаткових накладних.

Згідно з п. 6.3.1 договору постачальник взяв на себе обов`язок щодо забезпечення поставки товару у строки, встановлені у договорі.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

За прострочення постачальником виконання будь-якого зобов`язання за цим договором покупець має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % від загальної ціни договору, за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,5 % від загальної ціни договору.

Умовами п. 11.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31.12.2023 включно, а в частині грошових зобов`язань - до повного їх виконання.

Договір підписаний зі сторони позивача та відповідача та скріплений печатками сторін.

Доказів визнання недійсним договору або його окремих положень чи розірвання спірного договору матеріали справи не містять.

Між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд» підписаний Додаток № 1 до договору «Специфікація», за якою погоджені найменування товару, кількість, ціна за одиницю та його загальна вартість.

На виконання умов договору, позивачем надавались заявки на постачання товару, зокрема:

лист № 28АУ/05/1у/1/5359 від 24.10.2023, на поставку товару, направлення та отримання відповідного листа підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків від 24.10.2023 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;

лист № 28АУ/05/1у/1/5472 від 31.10.2023, на поставку товару, направлення та отримання відповідного листа підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків від 31.10.2023 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;

лист № 28АУ/05/1у/1/5622 від 08.11.2023, на поставку товару, направлення та отримання відповідного листа підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списку згрупованих відправлень та фіскальним чеком від 09.11.2023 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Всього замовлення покупця на загальну суму 7 650 156,15 грн.

Однак, як зазначає позивач, поставка товару за відповідними заявками була здійснена відповідачем лише частково на суму 1 031 674,14 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні № 1054 від 07.11.2023 на суму 379 228,80 грн, № 1055 від 07.11.2023 на суму 28 728,00 грн, № 1056 від 07.11.2023 на суму 81 852,54 грн, № 1076 від 13.11.2023 на суму 75 823,20 грн, № 1077 від 13.11.2023 на суму 109 641,60 грн, № 1053 від 23.11.2023 на суму 356 400,00 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензією № 25АУ/05/1у/5772 від 16.11.2023, направлення та отримання якої підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списку згрупованих відправлень від 17.11.2023 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.12.2023 та претензію № 28АУ/05/1У/1/592 від 27.11.2023, направлення та отримання якої підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списку згрупованих відправлень від 28.11.2023 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.12.2023.

Однак, претензії позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду із відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дані норми кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку з поставки товару у встановлений укладеним між сторонами правочином строк, у зв`язку з чим позивач пред`явив до стягнення з відповідача штрафні санкції на підставі п. 7.2 договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання (3).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України часники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (ч. 2 ст. 216 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 7.2 договору за прострочення постачальником виконання будь-якого зобов`язання за цим договором покупець має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % від загальної ціни договору, за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,5 % від загальної ціни договору.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором щодо поставки товару у строки, встановлені умовами договору. Відповідач доказів виконання умов договору належним чином та у встановлені строки до суду не надав.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останній здійснює нарахування штрафу за непоставлений товар за кожним окремим замовленням: 8 612 174,94 грн (загальна ціна договору) х 0,5 % х 3 (замовлення 1, 2, 3) = 129 182, 61 грн.

В той же час умовами п. 7.2 договору передбачено нарахування штрафу за прострочення постачальником виконання будь-якого зобов`язання за цим договором у розмірі 0,5 % від загальної ціни договору.

Згідно з п. 1.1 договору зобов`язанням відповідача є поставка товару зазначеного у «Специфікації».

Тобто відповідальність відповідача у вигляді штрафу передбачена за не поставку товару в обсязі, передбаченому умовами договору та специфікацією, та від загальної ціни договору (8 612 174,94 грн).

Таким чином, суд здійснивши власний розрахунок штрафу, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 43 060,87 грн, що становить 0,5 % від загальної ціни договору.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, суд вважає, що позивач підтверджено належними доказами обставини неналежного виконання відповідачем умов договору, проте відповідач на спростування вказаного, будь-яких доказів не надав.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову частково, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд» ( 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Поліграфічна, 12, ) на користь Комунального підприємства Виконавчого органу «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ) 43 060 (сорок три тисячі шістдесят) грн 87 коп штрафу та 715 (сімсот п`ятнадцять) грн 73 коп судового збору.

3. В іншій частині відмовити в задоволенні позову

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 22.03.2024.

Суддя О.О. Христенко