ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/293/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03035, м. Київ, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 61, )
до Фізичної особи-підприємця Дагаєва Вадима Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 46 380,00грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 32 704,66грн, пеню в розмірі 10 596,12грн, штраф в розмірі 981,14грн, збитки від інфляції в розмірі 1 410,16грн та 3% річних від суми боргу в розмірі 688,85грн. Також позивач просить нарахувати 3% річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, на всю стягнуту за судовим рішенням суму боргу до моменту виконання рішення органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договору оренди нерухомого майна № БМЕС-01/50ВУМ від 27.11.2020 в частині здійснення своєчасної орендної плати. В якості правових підстав, позивач посилається на норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Ухвалою суду від 01.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов не надав. Ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом на адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місце реєстрації фізичної особи-підприємця відповідача, яка повернута на поштову адресу з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п.п.3, 4, 5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 99.2 Правил).

Відповідно до п.п.116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст.ст.120, 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п.11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Враховуючи вищевикладене та факт направлення судом ухвали на офіційну адресу відповідача у справі та повернення вказаної ухвали із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала суду від 01.02.2024, якою було відкрито провадження у даній справі та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позов, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суд також звертає увагу на те, що незважаючи на неотримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у даній справі, останній був обізнаний про знаходження в провадженні Господарського суду Харківської області справи № 922/293/24, про що свідчить його заява до суду у Електронній формі звернення громадян 03.02.2024.

Так, з посиланням на ухвалу суду від 01.02.2024 відповідач зазначив, що він не використовує орендоване приміщення за призначенням, оскільки з початку бойових дій перебуває за межами України, є інвалідом 2 групи, вважає претензії позивача до нього необґрунтованими.

Будь-яких інших заяв чи пояснень по суті спору від відповідача не надходило.

Таким чином, судом всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27.11.2020 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) та Фізичною особою-підприємцем Дагаєвим Вадимом Юрійовичем (відповідач) укладений договір оренди нерухомого майна № БМЕС-01/50ВУМ (далі - договір), відповідно до якого на умовах та в порядку, визначених цим договором, позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 7,00кв.м., а саме: частину нежитлового приміщення адміністративної будівлі (кім. № XLVII), що розташована в м. Харкові, вул. Євгена Котляра, 7, загальною площею 8 657,70кв.м, в тому числі коефіцієнт загальних площ 0,08% згідно з планом за поверхами, з викопіюванням з поповерхового плану, відповідно до акту приймання-передачі майна, що складає невід`ємну частину цього договору.

Майно надається відповідачу для його використання за цільовим призначенням - розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (майстерня по ремонту годинників) (п.1.3 договору).

У п.2.1 договору сторони погодили, що передача відповідачу майна в строкове платне користування здійснюється на підставі акта приймання-передачі майна від позивача до відповідача, складеного згідно з формою, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1). Майно вважається переданим позивачем відповідачу з дати підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі майна та скріплення печатками (у разі наявності) в строки, встановлені цим договором.

Майно вважається повернутим позивачу з дати підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передачі майна від відповідача до позивача та скріплення печатками (у разі наявності) (п. 2.5 договору).

За умовами п.3.1 договору, розмір орендної плати визначається за результатами електронних торгів (аукціону) і становить за перший базовий місяць листопад 2020 року користування за 1кв.м майна - 146,75грн.

Загальний розмір орендної плати за перший базовий місяць листопад 2020 року користування майном, відповідно до п.3.2 договору, становить - 1 027,20грн. У разі підписання сторонами акта приймання-передачі майна від позивача до відповідача у місяці, що не є місяцем проведення аукціону, розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць, визначений у п.3.1 договору, на індекс інфляції за місяць, що передують місяцю підписання та за місяць підписання сторонами акта приймання-передачі майна від позивача до відповідача. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

У п.3.3 договору сторони дійшли згоди, що орендна плата нараховується починаючи з дати передачі майна за актом приймання-передачі майна від позивача до відповідача та сплачується останнім щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок позивача до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок. Не виставлення рахунку позивачем не звільняє відповідача від сплати орендної плати за договором.

Відповідно до п.3.6 договору нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном.

Пунктом 3.9 договору сторони погодили, що у разі припинення (розірвання) цього договору відповідач сплачує орендну плату до дати фактичного повернення майна за актом приймання-передачі майна від відповідача до позивача включно.

У п.6.2.3 договору відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

Сторонами у п.8.2, п.8.4 договору узгоджено, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором відповідач сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення грошового зобов`язання. У разі, якщо на дату сплати орендної плати, заборгованість орендаря по її сплаті становить загалом більше, ніж три місяці, орендар також зобов`язується сплатити штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

За умовами п.11.1 договору, даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін (за наявності) і діє до 20.11.2023, та в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов не менше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору, договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, про що сторони укладають додаткову угоду до договору (п.11.10. договору).

Між сторонами 23.11.2020 складено та підписано акт приймання-передачі майна, а саме - частини нежитлового приміщення адміністративної будівлі (кім. № XLVII), що розташована в м. Харкові, вул. Євгена Котляра, 7, загальною площею 7,00кв.м, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в оренду зазначені нежитлові приміщення.

Враховуючи те, що орендоване майно відповідачем повернуто позивачу не було, останній виставив відповідачу рахунки за оренду майна на загальну суму 32 704,66грн, а саме:

№ 874-287 від 30.06.2022 (за лютий 2022 року) на суму 1 181,81грн, № 874-651 від 30.06.2022 (за березень 2022 року) на суму 1 200,72грн, № 874-690 від 30.06.2022 (за квітень 2022 року) на суму 1 254,76грн, № 874-729 від 30.06.2022 (за травень 2022 року) на суму 1 293,65грн, № 874-766 від 30.06.2022 (за червень 2022 року) на суму 1 328,58грн, № 874-863 від 31.07.2022 (за липень 2022 року) на суму 1 369,76грн, № 874-960 від 31.08.2022 (за серпень 2022 року) на суму 1 379,35грн, № 874-1249 від 30.09.2022 (за вересень 2022 року) на суму 1 394,52грн, № 874-1314 від 31.10.2022 (за жовтень 2022 року) на суму 1 421,02грн, № 874-1610 від 30.11.2022 (за листопад 2022 року) на суму 1 456,54грн, № 874-1814 від 31.12.2022 (за грудень 2022 року) на суму 1 466,74грн, № 874-32 від 31.01.2023 (за січень 2023 року) на суму 1 477,01грн, № 874-242 від 28.02.2023 (за лютий 2023 року) на суму 1 488,83грн, № 874-435 від 31.03.2023 (за березень 2023 року) на суму 1 499,24грн, № 874-632 від 30.04.2023 (за квітень 2023 року) на суму 1 521,73грн, № 874-864 від 31.05.2023 (за травень 2023 року) на суму 1 490,28грн, № 874-1052 від 30.06.2023 (за червень 2023 року) на суму 1 497,73грн, № 874-1267 від 31.07.2023 (за липень 2023 року) на суму 1 509,71грн, № 874-1517 від 31.08.2023 (за серпень 2023 року) на суму 1 500,65грн, № 874-1868 від 30.09.2023 (за вересень 2023 року) на суму 1 479,64грн, № 874-2095 від 31.10.2023 (за жовтень 2023 року) на суму 1 487,04грн, № 874-2301 від 30.11.2023 (за листопад 2023 року) на суму 1 498,93грн, № 874-2485 від 12.12.2023 (за грудень 2023 року) на суму 1 506,42грн.

Таким чином, із матеріалів справи судом вбачається, що відповідач отримав в платне користування приміщення, за яке орендну плату не сплачував, у зв`язку з чим у відповідача за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 32 704,66грн, яка до теперішнього часу є несплаченою.

На суму основного боргу позивач здійснив нарахування збитків від інфляції, 3% річних, пені та штрафу.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором оренди.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.283 Господарського кодексу України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності; розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст.286 Господарського кодексу України).

Частинами 1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлений ч.3 ст.285 Господарського кодексу України.

Вказана норма закону кореспондується з п.6.2.3 договору.

Позивач зобов`язання за договором виконав та передав відповідачу в оренду нерухоме майно.

Як вже було встановлено судом, відповідач, відповідно до п.3.3 договору, взяв на себе зобов`язання сплачувати орендну плату щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок позивача до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок. Проте, в порушення умов договору зобов`язання в частині повного та своєчасного внесення орендних платежів не виконав, у зв`язку з чим у нього перед позивачем за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 32 704,66грн.

Даний факт відповідачем не спростований, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Частиною 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не надав жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин, суд дійшов висновку, про достовірність відповідних обставин та належність і достовірність доказів, наданих позивачем на їх підтвердження.

Що стосується посилання відповідача на те, що він з початку бойових дій перебуває за межами України та не використовує орендоване приміщення за призначенням, а тому вважає вимоги позивача до нього необґрунтованими, суд вважає їх безпідставними, оскільки, як вже зазначалось вище, сторони у п.3.6 договору дійшли згоди, що нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо повної та своєчасної орендної плати у встановлений договором строк не виконав.

Доказів того, що відповідач на виконання п.2.5 договору повернув позивачу орендоване нежитлове приміщення матеріали справи не містять. Акт приймання-передачі майна від відповідача до позивача в матеріалах справи також відсутній.

Даний факт відповідачем не спростований.

Суд зазначає, що за приписами ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, у тому числі це стосується і нерухомого майна; ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР, передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На теперішній час сума заборгованості залишається відповідачем несплаченою, об`єкт оренди не звільнено та не передано позивачу, в орендованих приміщеннях може знаходитись майно, належне відповідачу, що призводить до неможливості позивача розпоряджатися своїм майном та спричиняє йому збитки.

Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з орендної плати на суму 32 704,66грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних за період з 21.07.2022 по 30.11.2023 у сумі 688,85грн та збитків від інфляції у сумі 1 410,16грн за період серпень 2022 року по листопад 2023 року, нарахованих за кожен окремий місяць оренди нежитлових приміщень, суд керується положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних за період з 21.07.2022 по 30.11.2023 у сумі 688,85грн та збитків від інфляції у сумі 1 410,16грн за період серпень 2022 року по листопад 2023 року, суд дійшов висновку, що таке нарахування здійснено позивачем арифметично правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені на суму 10 596,12грн за період з 21.07.2022 по 30.11.2023 та 3% штрафу в розмірі 981,14грн, суд керується наступним.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 8.2 договору сторони погодили, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, відповідач сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення грошового зобов`язання, а за умовами п.8.4 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість відповідача по її сплаті становить загалом більше ніж три місяці, останній також зобов`язався сплатити штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

При цьому, відповідно до п.14.7 договору сторони дійшли згоди, що строк позовної давності, в тому числі з питань відповідальності, відшкодування збитків та щодо стягнення та нарахування штрафних санкцій за цим договором, складає три роки.

В силу приписів ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені з урахуванням подовженого сторонами строку такого нарахування у 3 роки, та розрахунок штрафу у розмірі 3%, встановив, що даний розрахунок позивачем здійснено арифметично правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 10 596,12грн за період з 21.07.2022 по 30.11.2023 та 3% штрафу в розмірі 981,14грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов є цілком обґрунтованим, доведеним, у зв`язку з чим він підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується клопотання позивача про нарахування 3% річних, передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на всю стягнуту за судовим рішенням суму боргу до моменту виконання рішення органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за час прострочення.

За змістом ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до приписів ст.5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку, сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач буде позбавлений необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

За приписами ч.11, ч.12 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи викладене, відповідно до положень ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України наявні правові підстави для зазначення у рішенні суду про проведення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 32 704,66грн до моменту повного виконання рішення суду за наступною формулою: (СОБ х 3 х КДП):КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу, простроченого відповідачем за наказом, виданим на виконання цього рішення; 3 - розмір процентів; КДП - кількість днів прострочення сплати відповідачем; КДР - кількість днів у поточному році (в якому робиться відповідний розрахунок).

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються саме на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною вище формулою.

Пунктом 5 ч.1 ст.237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 237, 238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дагаєва Вадима Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03035, м. Київ, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 61, ) - 32 704,66грн основного боргу, 10 596,12грн пені, 981,14грн 3% штрафу, 1 410,16грн збитків від інфляції, 688,85грн 3% річних, 3 028,00грн судового збору.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, в порядку ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України нарахувати до стягнення з Фізичної особи-підприємця Дагаєва Вадима Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03035, м. Київ, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, 61, ) 3% річних на суму основного боргу за Договором оренди нерухомого майна № БМЕС-01/50ВУМ від 27.11.2020 до моменту повного виконання рішення суду за наступною формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де:

СОБ - сума основного боргу, простроченого за наказом, виданим на виконання цього рішення;

3 - розмір процентів;

КДП - кількість днів прострочення сплати;

КДР - кількість днів у поточному році (в якому робиться відповідний розрахунок).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "29" березня 2024 р.

Суддя Т.А. Лавренюк