ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" березня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1484/23
Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат у справі № 911/1484/23 за позовом
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 )
ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 )
ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 )
ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 )
ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 )
ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 )
ОСОБА_8 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_8 )
про визнання недійсним рішення в частині, визначення розміру статутного капіталу та розміру часток учасників,
Рішенням Господарського суду Київської області від 20.02.2024 у справі № 911/1484/23 позов ОСОБА_1 задоволено повністю та вирішено: визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине», яке оформлене протоколом № 20/03-23 від 20.03.2023, в частині виключення ОСОБА_1 зі складу учасників товариства з додатковою відповідальністю «Терезине» (питання 3 порядку денного загальних зборів); визначено статутний капітал Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине» (код: 05407982) у розмірі 32511666,68 гривень з часткою ОСОБА_1 як учасника товариства з додатковою відповідальністю «Терезине» в розмірі 0,0359 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 11666,68 гривень, часткою ОСОБА_6 в розмірі 0,7997 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 260000,00 гривень, часткою ОСОБА_2 в розмірі 6,4193 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 2087036,86 гривень, часткою ОСОБА_4 в розмірі 10,0333 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 3262003,04 гривень, часткою товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» в розмірі 23,8720 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 7761172,31 гривень, часткою ОСОБА_5 в розмірі 25,2434 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 8207060,19 гривень, часткою ОСОБА_3 в розмірі 33,1350 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 10772727,60 гривень, часткою ОСОБА_7 в розмірі 0,3076 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 100000,00 гривень, часткою ОСОБА_8 в розмірі 0,1538 відсотків статутного капіталу із розміром внеску 50000,00 гривень; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине» на користь ОСОБА_1 6710,00 гривень судового збору.

До суду 26.02.2024 та 27.02.2024 від представника позивачки надійшла заява про компенсацію судових витрат, в якій заявник просить суд вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат позивачки на правничу допомогу у розмірі 174840,00 гривень.

Представником відповідача-1 в системі «Електронний суд» 05.03.2024 сформовано клопотання, яке надійшло до суду 06.03.2024, про зменшення витрат позивачки на оплату правової допомоги. Заперечення відповідача аргументовані тим, що деякі відображені у акті послуги, що надані адвокатом позивачки, зокрема, консультації щодо правової позиції та перспектив розгляду справи не є пов`язаними із розглядом справи. До того ж, як вказує відповідач-1 встановити у якій справі надавалася консультація не можливо, як і не можливо встановити відношення усної консультації до даної судової справи. Тому, включення даних послуг до відшкодування є необґрунтованим та недоведеним.

Також, відповідач-1 вказує на те, що представником позивачки необґрунтовано завищено тривалість часу на прибуття та участі у судових засіданнях, на підготовку однотипних заяв з процесуальних питань, а також не надано жодних доказів на підтвердження фактично витраченого представником часу на прибуття у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.02.2024 заяву представника позивачки про розподіл між сторонами судових витрат прийнято до розгляду, розгляд якої призначено на 13.03.2024.

В судове засідання 13.03.2024 з`явились представники позивачки та відповідача-1.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1, 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що представник позивачки звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, повідомивши при цьому, у судовому засіданні 20.02.2024, що відповідні докази понесення судових витрат будуть надані до суду у строки визначені ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Також, судом встановлено, що із заявою про розподіл судових витрат представник позивачки звернувся до суду у строки визначені ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч.ч. 2-5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведених вище норм вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Кодексу).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки надано до суду копії: договору про надання юридичних послуг від 05.05.2023, укладеного між позивачкою (замовник) та адвокатським бюро «Олега Простибоженка» (виконавець); додатку № 1 від 05.05.2023 до цього договору; акту наданих послуг від 23.02.2024, підписаного між позивачкою та виконавцем на загальну суму 174840,00 гривень.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що загальний розмір фактично понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу пов`язаних із розглядом цієї справи становить 174840,00 гривень.

Водночас, у постанові від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Здійснивши аналіз доказів поданих позивачем в обґрунтування витрат на правову допомогу, та враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивачки на правову допомогу, суд дійшов висновку, що витрати позивачки на професійну правову допомогу адвоката за розгляд цієї справи підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 60000 гривень, а у відшкодуванні решти витрат на правову допомогу суд відмовляє.

При цьому, витрати позивачки на професійну правничу допомогу, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає розумним покласти на Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине» у повному обсязі (не розподіляючи його між всіма учасника товариства), адже суд вважає, що саме внаслідок неправомірних дій Товариства виник спір, а тому і витрати позивачки мають бути покладені на товариство у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73, 76, 77, 80, 86, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Терезине» (09133, Київська обл., Білоцерківський район, смт Терезине, вул. Першотравнева, буд. 2, код: 05407982) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 60000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 21.03.2024.

Суддя Р.М. Колесник