ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2024 р. Справа № 911/18/24

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В. розглянув матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця Зузи Андрія Васильовича

до ОСОБА_1

про стягнення 46647,41 грн

без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Зуза Андрій Васильович (далі позивач, ФОП Зуза А.В.) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 30.12.2023 до фізичної особи-підприємця Щедловської Марини Юріївни (далі відповідачка, ОСОБА_1 ) про стягнення 46647,41 грн, з яких: 35000,00 грн вартість неповернутого майна, 8726,03 грн пені, 1779,33 грн інфляційних втрат та 1142,05 грн 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 12.01.2021 між ним, як орендодавцем, та ФОП Щедловською М.Ю., як суборендарем, укладено Договір суборенди № 6124 від 12.01.2021, в рамках виконання якого орендодавець передав суборендарю в строкове платне користування обладнання автоматичну кавоварку Bianchi Gaia Style Touch (інвентарний номер 6124).

Позивач стверджує, що 03.11.2022 надіслав на адресу ОСОБА_1 повідомлення про дострокове розірвання договору, у зв`язку з чим за умовами договору суборендар був зобов`язаний повернути обладнання протягом трьох календарних днів з дня закінчення строку дії договору або його дострокового припинення/розірвання. Однак відповідачка не повернула обладнання кавоварку Bianchi GaiaStyle та не відшкодувала його вартість, чим порушила умови договору суборенди.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2024 відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); сторонам встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

При прийнятті позовної заяви до розгляду, судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.11.2022 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Щедловської Марини Юріївни (запис № 001003602). Отже відповідачем за цим позовом є фізична особа, що не є підприємцем.

Через канцелярію суду 19.02.2024 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву та клопотання від 15.02.2024 про витребування доказів.

У поданому відзиві (вх. номер 2276/24) відповідачка проти позову заперечує та зазначає, що її вини у неповерненні об`єкта оренди немає, оскільки обладнання автоматична кавоварка марки Bianchi Gaia Style Touch (інвентарний номер 6124) була викрадена, про що нею у цей же день було подано відповідну заяву до правоохоронних органів. Також відповідачка вказує на те, що оскільки позивач не є власником майна, а в договорі суборенди на неї не було покладено обов`язку страхування, стягнення вартості орендованого майна за загальним правилом, визначеним статтею 323 Цивільного кодексу України, несе власник. До того ж, за її словами, договір суборенди було укладено між фізичними особами-підприємцями, однак 28.11.2022 підприємницьку діяльність ФОП Щедловської Марини Юріївни було припинено.

З урахуванням викладених обставин в позові просить відмовити.

Що стосується поданого відповідачкою клопотання про витребування доказів, обґрунтованого необхідністю встановлення особи власника орендованого майна; розміру збитку балансової вартості орендованого майна з урахуванням амортизації; наявності/відсутності договору страхування орендованого майна, суд відмовив у задоволенні поданого клопотання, про що 26.02.2024 постановив ухвалу, оскільки заявниця в порушення вимог статті 81 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не надала суду доказів стосовно вжиття всіх заходів щодо самостійного отримання вказаних доказів.

07.03.2024 через канцелярію суду (вх. номер 3225/24) від позивача надійшла відповідь на відзив разом з клопотанням про поновлення строку.

Ухвалою суду від 11.03.2024 клопотання ФОП Зузи А.В. задоволено та поновлено строк на подання відповіді на відзив.

У відповіді на відзив від 06.03.2024 позивач вказує, що правовідносини сторін врегульовані договором № 6124, в якому відповідальність у разі втрати майна суборендарем покладена на відповідачку у справі, а не на власника. Стосовно факту викрадення майна, то ФОП Щедловська М.Ю. офіційно не направляла на адресу ФОП Зузи А.В. листа, в якому повідомляла про факт викрадення. До того ж, за словами позивача, ці обставини не звільняють відповідачку від відповідальності за втрату обладнання та в подальшому не забороняють ОСОБА_1 звернутись з цивільним позовом у кримінальному провадженні щодо відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків.

Через канцелярію суду 22.03.2024 від представника відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, а також клопотання від 19.03.2024 про витребування доказів, у якому відповідачка просить суд витребувати у ФОП Зузи А.В.: договір оренди майна, що укладався між власником майна та ФОП Зузою А.В., та акт приймання-передачі орендованого майна від власника до орендаря, а також технічного паспорту на автоматичну кавоварку марки Bianchi Gaia Style Touch (інвентарний номер 6124); інформацію про залишкову балансову вартість орендованого майна з урахуванням амортизації (зносу) автоматичної кавоварки марки Bianchi Gaia Style Touch (інвентарний номер 6124); договір страхування орендованого майна автоматичної кавоварки марки Bianchi Gaia Style Touch (інвентарний номер 6124), який укладався між ФОП Зузою А.В. та страховою компанією.

Розглянувши заявлене клопотання про витребування доказів, суд зазначає наступне.

Приписами статті 81 ГПК України передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частина третя статті 80 ГПК України встановлює, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

У відповідності до частин 4, 5 статті 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Ухвалою суду від 29.01.2024 строк для подання відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України було встановлено 15 днів з дня вручення ухвали. Відзив подано до суду 15.02.2024, про що свідчить відтиск печатки АТ «Укрпошта» про направлення відзиву до суду поштовою кореспонденцією.

Відповідно до статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Стаття 118 ГПК України визначає наслідки пропуску процесуальних строків. Так, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд установив, що клопотання про витребування доказів від 19.03.2024 здано на пошту 20.03.2024, про що свідчить дата подання письмової кореспонденції для пересилання на поштовому конверті, у якому відповідне клопотання надійшло до Господарського суду Київської області.

Зважаючи на те, що відповідачка подала клопотання до суду після закінчення встановленого строку на його подання, без обґрунтування поважності причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений законом строк та без клопотання про поновлення строку, суд, керуючись приписами статті 118 ГПК України, залишає таке клопотання без розгляду.

Відповідно до частини восьмої статті 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною четвертою статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов і заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.01.2021 між ФОП Зузою А.В. (далі орендодавець) та ФОП Щедловською М.Ю. (далі суборендар) укладено договір суборенди № 6124 (далі Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а суборендар приймає в строкове платне користування (оренду) автоматичні кавоварки та/або кавові автомати (далі обладнання) для приготування кави та кавових напоїв.

Згідно із пунктом 1.3 Договору найменування (модель), кількість, інвентарний номер та вартість обладнання, що передається в оренду за цим договором, наведено у Додатку №1 до договору, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Підпунктами 2.1.4 та 2.1.5 встановлено, що орендодавець має право вимагати стягнення вартості, компенсацію, відшкодування збитків тощо за пошкоджене або втрачене обладнання; припинити, достроково розірвати Договір у порядку, встановленому цим Договором.

В свою чергу, суборендар зобов`язується:

- негайно повідомляти орендодавця про всі випадки пошкодження обладнання, загрози пошкодження чи знищення (підпункт 2.4.3);

- самостійно і за свій рахунок забезпечити належне збереження обладнання (підпункт 2.4.11);

своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки із орендодавцем на умовах, встановлених цим Договором (підпункт 2.4.12);

- повернути обладнання орендодавцю у випадках та в порядку, встановлених цим Договором (підпункт 2.4.16);

- у випадку пошкодження, зникнення, втрати обладнання відшкодовувати орендодавцю вартість обладнання, що встановлена в Додатку №1 (підпункт 2.4.18);

- нести ризик випадкового знищення обладнання (підпункт 2.4.19).

Згідно з пунктом 3.1 Договору, передача обладнання в оренду оформлюється актом приймання-передачі обладнання (Додаток № 2), який підписується сторонами/уповноваженими представниками сторін. Акти приймання-передачі є невід`ємно частиною цього Договору.

Як зазначено в пункті 5.1, цей Договір набуває чинності з моменту підписання акту приймання-передачі обладнання і діє протягом 1 року.

Згідно з пунктом 5.2 Договір вважається пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не заявила письмово про свій намір розірвати даний договір не менше, ніж за 14 днів до дати закінчення строку дії договору, зазначеної у п. 5.1 Договору.

Кожна із сторін має право вимагати достроково розірвання договору, повідомивши про це іншу сторону за 5 (п`ять) календарних днів до запланованої дати розірвання договору (пункт 5.3).

Протягом 3 (трьох) календарних днів з дня закінчення строку дії договору або дострокового припинення/розірвання договору суборендар зобов`язаний повернути обладнання за актом приймання-передачі обладнання з оренди (додаток №3). Акт приймання-передачі обладнання з оренди підписується сторонами/уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору (пункт 3.5).

Всі витрати, пов`язані із поверненням обладнання, та ризик його втрати, пошкодження і т.д. несе суборендар до дати повернення обладнання (пункт 3.9).

Позивач зазначив, що 03.11.2022 ним було направлено відповідачці повідомлення про дострокове розірвання Договору (пункт 5.3) та повернення переданої кавоварки згідно з умовами договору до 22.11.2022 (пункт 3.5).

Зважаючи на те, що на згаданий лист ОСОБА_1 не відреагувала, обладнання за Договором не повернула та вартість майна не відшкодувала, позивач звернувся до суду про повернення 35000,00 грн вартості втраченого майна.

Поряд цим також заявлені до стягнення 8726,03 грн пені, 1779,33 грн інфляційних втрат та 1142,05 грн 3% річних.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 вказала на наступні факти та підстави для відмови в задоволенні позову:

- по-перше, неможливість повернення зазначеного обладнання, у зв`язку з викраденням разом з іншим майном автоматичної кавоварки Bianchi Gaia Style (інв. номер 6124), про що також свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0001015, дата реєстрації провадження: 07.09.2021;

- по-друге, в день зареєстрованого кримінального провадження в ЄДРДР про факт викрадення автоматичної кавоварки було повідомлено ФОП Зузу А.В., однак цивільного позову ані власником, ані орендодавцем (позивачем) не було подано;

- по-третє, немає інформації чи було застраховано передане їй в суборенду майно, оскільки в договорі це не було передбачено, а тому ризик випадкового знищення або пошкодження речі несе власник (стаття 323 Цивільного кодексу України); також неможливо встановити яка вартість збитку (балансова вартість орендованого майна з урахуванням амортизації);

- по-четверте, договір суборенди укладено між фізичними особами-підприємцями, однак 28.11.2022 підприємницьку діяльність ФОП Щедловської М.Ю. припинено.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, з урахуванням викладених сторонами обставин та норм чинного законодавства, суд зазначає наступне.

У випадку виникнення між сторонами договірних правовідносин визначальною в даному контексті є оцінка договору, який згідно із частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України є підставою виникнення у сторін певного обсягу прав та обов`язків.

Відтак, у разі обґрунтування підстав заявленого позову невиконанням однією із сторін договірного зобов`язання, розглядаючи спір, суд перш за все має встановити правову природу договору, з урахуванням якої визначається нормативне регулювання спірних правовідносин, з послідуючим визначенням обсягу прав та обов`язків сторін, а також моменту укладення договору.

Аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18.

Оскільки спір між сторонами виник у зв`язку із невиконанням зобов`язань за договором суборенди майна, регулювання правовідносин здійснюється на підставі положень глави 58 «Найм (оренда)» розділу III «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України та статей 283-291 Господарського кодексу України.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 774 Цивільного кодексу України до договору піднайму (суборенди) застосовуються положення про договір найму.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору орендодавець передав, а суборендар прийняв в строкове платне користування (оренду) наступне обладнання автоматичну кавоварку Bianchi Gaia Style, серійний номер 20881676 у кількості 1 шт., інвентарний номер обладнання 6124, про що також свідчить акт приймання-передачі обладнання до Договору від 19.01.2021 (Додаток № 2).

19.01.2021 сторони уклали Додаток № 1 до договору суборенди № 6124 від 12.01.2021, відповідно до якого визначили найменування (модель) обладнання, що передається за Договором: Bianchi Gaia Style у кількості 1 шт., інвентарний номер обладнання 6124, вартість обладнання становить 35000,00 грн, місце встановлення обладнання: м. Яготин, вул. Вокзальна, 18, розмір орендної плати становить 1,00 грн на місяць, строки сплати орендної плати не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця.

Як зазначив позивач, користуючись правом передбаченим пунктом 5.3 Договору, 03.11.2022 ФОП Зуза А.В. надіслав на зареєстровану адресу відповідачки повідомлення про дострокове розірвання договору суборенди № 6124 від 12.01.2021, в якому він вказав, що датою розірвання договору є 18.11.2022 та просив у визначений строк до 22.11.2022 повернути ФОП Зузі А.В. кавоварку.

На підтвердження зазначених обставин до позовної заяви позивачем надано оригінал фіскального чека № 55 від 07.11.2022 про відправлення на адресу ФОП Щедловської М.Ю. рекомендованого листа за номером 462, а також витяг з офіційного сайту АТ «Укрпошта» стосовно трекінгу відправлення за вказаним номером, з якого вбачається, що відправлення за номером 462 вручено: особисто 14.11.2022 (07700, м. Яготин, Україна).

З урахуванням викладеного, оскільки кавоварка неповернута, а Договір є розірваним, на думку позивача, у нього виникло право на стягнення вартості неповернутого майна в розмірі визначеному в Додатку № 1 35000,00 грн.

Як зазначено в пункті 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила) рекомендоване поштове відправлення реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок «М», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення;

Пунктом 61 Правил, зазначено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Відповідно до пункту 3.2.1.2. Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 № 211 при прийманні листа (бандеролі) з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник зв`язку звіряє вкладення з описом ф. 107, а також перевіряє відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля.

Згідно з описом вкладення форми 107 передбачено внесення до опису вкладення найменування предметів.

Тобто, факт отримання відповідачкою листа про розірвання договору суборенди може бути підтвердженим шляхом надання оригіналу опису вкладення в поштовий конверт, в якому зазначений поіменний перелік документів, що надсилається адресату та документу, який підтверджує надання поштових послуг, в якому зазначається адресат, номер поштового відправлення, що одночасно вказується у відповідному описі вкладення у цінний лист, та є доказом направлення переліку документів згідно з цим описом.

Водночас поданий позивачем фіскальний чек та трекінг відправлення з сайту «Укрпошти», за відсутності опису вкладення, не є належними доказами відправлення та отримання відповідачкою листа (повідомлення) про розірвання Договору, оскільки із самого фіскального чеку неможливо простежити яка саме кореспонденця направлена на адресу ФОП Щедловської М.Ю. та чи була вона проінформована про розірвання Договору і необхідність повернення обладнання.

Стосовно наявного у матеріалах справи оригіналу листа громадянки ОСОБА_2 від 21.11.2022, яким нібито підтверджується факт отримання направленого ОСОБА_1 повідомлення про розірвання Договору за адресою здійснення підприємницької діяльності останньої, суд, з урахуванням статті 76 ГПК України, оцінює такий доказ критично та не приймає його до розгляду разом з іншими доказами, які стосуються предмета заявленого позову, оскільки із матеріалів справи неможливо встановити, що ОСОБА_2 є повноважним представником ОСОБА_1 і має право діяти в інтересах та від імені останньої у правовідносинах із третіми особами.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не довів факт припинення дії Договору шляхом його розірвання. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять належних доказів повідомлення ОСОБА_1 про розірвання Договору, відсутні підстави для стягнення вартості втраченого обладнання в порядку, визначеному пунктами 6.4, 3.5 Договору (в разі неповернення обладнання протягом 3 календарних днів з дня розірвання договору суборенди).

Водночас, з огляду на обставини цієї справи, суд враховує, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц)

Зважаючи на те, що предметом позову є стягнення вартості обладнання, яке неможливо повернути, оскільки сам факт втрати унеможливлює таке повернення, суд, розглядаючи вимоги позивача про стягнення вартості неповернутого обладнання, задля дотримання принципу процесуальної економії, вважає можливим застосувати у спірних правовідносинах пункт 6.2 Договору.

Так, відповідно до пункту 6.2 Договору суборендар бере на себе відповідальність за всі пошкодження або втрату обладнання. У випадку зникнення/втрати або пошкодження обладнання суборендар у 14-денний строк після втрати останнього, відшкодовує орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної в Додатку № 1 до Договору та сплачує штраф у розмірі 3000,00 грн.

У пункті 6.1 Договору сторони визначили, що суборендар несе повну матеріальну відповідальність за будь-яке пошкодження або втрату обладнання та зобов`язаний оплатити орендодавцеві вартість втраченого/пошкодженого обладнання та відшкодувати будь-які збитки, пов`язані з таким пошкодженням та/або втратою обладнання.

У випадку пошкодження, зникнення, втрати обладнання відшкодовувати орендодавцю вартість обладнання, що встановлена в Додатку №1 (підпункт 2.4.18).

У відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив представник відповідачки зазначає, що 09.08.2021 о 00:47 год. в магазин по АДРЕСА_1 , в якому провадила підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , проникли злодії та викрали разом з іншим майном автоматичну кавоварку марки Bianchi Gaia Style у кількості 1 шт., інвентарний номер обладнання 6124. В цей же день вказану заяву відповідачкою було подано до правоохоронних органів, у зв`язку з чим в ЄДРДР зареєстроване кримінальне провадження № 0001015.

На підтвердження зазначених обставин подано Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.09.2021 (дата реєстрації провадження 07.09.2021 о 18:50).

Відповідно до частини першої статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Враховуючи зміст відзиву на позовну заяву та приписи наведеної норми, суд вважає, що датою втрати обладнання, яке є предметом Договору, є 09.08.2021.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, у випадку втрати обладнання, суборендар у 14-денний строк після втрати останнього, відшкодовує орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної в Додатку № 1 в розмірі 35000,00 грн.

Згідно зі статтею 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для настання у відповідачки грошового зобов`язання з відшкодування вартості обладнання в розмірі 35000,00 грн буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано, тобто 24.08.2021 (09.08.2021 втрата майна + 14 кал. днів = 23.08.2021).

Однак вартість втраченого обладнання відповідачка позивачу не відшкодувала, доказів на спростування доводів позивача не подала.

Відповідно до частини першої та другої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стосовно заперечень, викладених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив, суд оцінює їх належність з урахуванням обставин, які входять в предмет доказування, та зазначає, що останні не містять належних обґрунтувань і доказів, які б спростовували викладені позивачем обставини.

Так, заперечуючи проти позову, відповідачка посилалась на статтю 323 Цивільного кодексу України, якою визначено, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зауважує, що відповідно до умов пункту 3.9 Договору всі витрати, пов`язані із поверненням обладнання, та ризики його втрати, пошкодження і т.д. несе суборендар до дати повернення обладнання, тому посилання відповідачки на норму статті 323 Цивільного кодексу України суд визнає необгрнтуованими.

Також суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про неможливість визначення вартості збитку (балансова вартість орендованого майна з урахуванням амортизації), оскільки вартість обладнання, яка підлягає відшкодуванню у зв`язку із його втратою, визначена Додатком № 1 та становить фіксовану суму 35000,00 грн. Будь-яких інших умов та застережень, які б зобов`язували визначати таку вартість на момент втрати обладнання, сторони під час укладення Договору не передбачили.

Стосовно зареєстрованого кримінального провадження в ЄДРДР про факт викрадення автоматичної кавоварки, про що, за словами відповідачки, повідомлено ФОП Зузу А.В., однак останнім не подано цивільного позову, слід зазначити таке. По-перше, до відзиву не додано відповідних підтверджуючих документів, які б свідчили про повідомлення орендодавця щодо факту такої втрати; по-друге, відповідачка, у разі визнання останньої потерпілою від крадіжки майна з її володіння, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (осіб), у разі встановлення такої (-их) у відповідному кримінальному провадженні.

У відносинах же з позивачем ОСОБА_1 є відповідальною за збереження майна в період суборенди, тому саме відповідачка несе ризики неможливості повернення орендованого майна і зобов`язана відшкодувати його вартість у зв`язку із втратою на умовах, що визначені укладеним між сторонами договором суборенди.

З приводу посилання відповідачки на те, що договір суборенди укладено між фізичними особами-підприємцями, однак 28.11.2022 підприємницьку діяльність ФОП Щедловської М.Ю. припинено, суд вказує на таке.

Велика Палата у постанові від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18 дійшла висновку, що за змістом, зокрема, статей 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, статей 202 - 208 Господарського кодексу України, однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності), її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею, як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (постанови Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 342/1333/17, від 14.02.2023 у справі № 591/1068/22).

Суд зауважує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням сторонами господарської діяльності (укладено господарський договір), суб`єктний склад сторін правочину фізичні особи-підприємці. Тобто за своїм змістом (предметною юрисдикцією) правовідносини мають господарський характер, а тому спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 129 Конституції України та ГПК України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 ГПК України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо належності та правомірності позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_1 35000,00 грн вартості втраченого обладнання, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того позивач, з посиланням на пункт 6.4 Договору, нарахував на суму основної заборгованості 8726,03 грн пені за період з 28.11.2022 по 28.05.2023.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що у разі неповернення обладнання у строк, встановлений в пункті 3.5 Договору (з дня закінчення строку дії Договору або дострокового припинення/розірвання), суборендар протягом 10 календарних днів з моменту спливу зазначеного строку сплачує пеню, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від суми вартості обладнання за кожен день затримки розрахунку.

Зважаючи на те, що стягнення вартості обладнання відбулось у зв`язку із його втратою, на підставі пунктів 6.1, 6.2 Договору, відповідальність за яку у вигляді пені сторони в Договорі не обумовили, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення 8726,03 грн пені.

Також позивач заявив до стягнення з відповідача 1779,33 грн інфляційних втрат (за період з грудня 2022 року по листопад 2023) та 1142,05 грн 3% річних (за період з 28.11.2022 по 29.12.2023).

Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відшкодування відповідачкою вартості втраченого обладнання є грошовим зобов`язанням в силу наведеної норми та після спливу 14-денного строку з моменту його втрати, як це зазначено у пункті 6.4 Договору, тобто з дати 24.08.2021. Отже право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних у позивача також виникає з 24.08.2021.

Зважаючи на відсутність у суду права виходити за межі заявлених позовних вимог та збільшувати період, суд, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон», перевірив правильність нарахування 3% річних, починаючи з 28.11.2022 по 29.12.2023, інфляційних втрат з грудня 2022 року по листопад 2023 року, та встановив, що заявлені до стягнення 1142,05 грн 3% річних та 1779,33 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи викладені вище обставини в сукупності з поданими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення 35000,00 грн вартості неповернутого (втраченого) обладнання, 1142,05 грн 3% річних та 1779,33 грн інфляційних втрат. В іншій частині заявлених позовних вимог суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позову, становить 2181,92 грн.

Керуючись статтями 73-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов частково.

2. Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Зузи Андрія Васильовича ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн 00 коп. вартості неповернутого обладнання, 1142 (одну тисячу сто сорок дві) грн 05 коп. 3% річних, 1779 (одну тисячу сімсот сімдесят дев`ять) грн 33 коп. інфляційних втрат та 2181 (дві тисячі сто вісімдесят одну) грн 92 коп. судового збору.

3. Відмовити в решті заявлених позовних вимог.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін