ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" березня 2024 р. Справа №924/121/24

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС ПЛЮС", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПАБЛАНКА", м.Хмельницький

про стягнення 6429,63 грн., з яких: 5565,00 грн. - сума заборгованості з оплати за поставлений товар; 815,69 грн. - сума пені за несвоєчасну оплату товару; 48,94 грн. - 3 % річних

Суть спору: на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС ПЛЮС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПАБЛАНКА" про стягнення 6429,63 грн., з яких: 5565,00 грн. - сума заборгованості з оплати за поставлений товар; 815,69 грн. - сума пені за несвоєчасну оплату товару; 48,94 грн. - 3 % річних.

Ухвалою суду від 30.01.2024р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №ТСД03866 від 06.06.2023р.

Копія ухвали суду направлялась на адресу відповідача (29017, м.Хмельницький, вул.Зарічанська, 5) та вручена представнику відповідача 05.02.2024р.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи відсутність відзиву на позов, розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

06.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТС ПЛЮС» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПАБЛАНКА» (Покупець) було укладено Договір поставки №ТСД03866, відповідно до умов якого Постачальник передає у власність, а Покупець приймає та оплачує Товар на умовах, визначених у даному Договорі.

Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару, що є предметом даного Договору, визначаються у накладних, які оформлюються та підпис Сторонами при прийомі-передачі кожної партії Товару. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни, асортимент, найменування та кількості Товару і Сторони вважають їх Специфікаціями. (п.1.2 Договору)

Згідно з п.4.4 Договору датою передачі партії Товару вважається дата прийому-передачі Товару, зазначена у відповідній накладній (відповідному товаро-супроводжувальному документі).

Відповідно до п.5.1 Договору Покупець здійснює розрахунки за Товар протягом 7 календарних днів з дати прийому-передачі Товару, якщо інші умови не передбачені Сторонами у Додатку №1 до Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору з моменту його підписання.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати вартості Товару Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки виконання зобов`язання.

У випадку прострочки Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 60 календарних днів вважається, що Покупець необґрунтовано відмовився від оплати Товару та зобов`язаний сплатити на користь Продавця, крім установленої Договором пені /п. 7.1./, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30 % від вартості отриманого та не оплаченого в строк Товару. (п.7.4 Договору)

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом одного календарного року. Якщо по закінченні строку дії даного Договору жодна із сторін не заявить про своє бажання розірвати даний договір, останній вважається кожен раз продовженим на такий самий строк і на таких самих умовах. (п.10.1 Договору)

Додатком №1 від 06.06.2023 року до Договору поставки №ТСД03866 від 06.06.2023 року Сторони передбачили, що Покупець здійснює розрахунки за товар, отриманий відповідно до Договору на умовах відтермінування 60 календарних днів з моменту отримання товару.

Також до матеріалів справи додано додаток №2 (адреса поставки) та протокол розбіжностей, підписані сторонами.

Позивачем здійснено поставку товару за видатковими накладними: №3908741 від 21.07.2023р. на суму 2694,00 грн.; №3908742 від 21.07.2023р. на суму 2694,00 грн.; №3908743 від 21.07.2023р. на суму 2694,00 грн.

Відповідачем здійснено повернення поставленого товару за накладними на повернення, а саме: №4033967 від 18.09.2023р. на суму 2340,00 грн.; №4066741 від 29.09.2023р. на суму 177,00 грн.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами частини 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.Згідно приписів частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 2 зазначеної статті визначено обов`язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина 3 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, умовами укладеного договору сторонами був погоджений обов`язок відповідача здійснювати оплату прийнятого товару протягом 60 календарних днів.

Факт отримання товару підтверджено видатковими накладними: №3908741 від 21.07.2023р. на суму 2694,00 грн.; №3908742 від 21.07.2023р. на суму 2694,00 грн.; №3908743 від 21.07.2023р. на суму 2694,00 грн.

В свою чергу, відповідачем здійснено повернення поставленого товару за накладними на повернення, а саме: №4033967 від 18.09.2023р. на суму 2340,00 грн.; №4066741 від 29.09.2023р. на суму 177,00 грн.

Відтак, станом на момент звернення до суду з позовною заявою, у відповідача обліковується заборгованість в сумі 5565,00 грн. за отриманий ним Товар згідно Договору.

Водночас, відповідачем до матеріалів справи не надано жодних доказів повної оплати прийнятого Товару.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями статей 78, 79 ГПК кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача в розмірі 5565,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, відповідачем наявність заборгованості не оспорюється і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про повне погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача 815,69 грн. пені за несвоєчасну оплату товару та 48,94 грн. 3 % річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Враховуючи, що господарським судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати за Договором 3 % річних, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, ґрунтуються на нормах закону.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 3% річних, суд дійшов висновку, що правомірним є стягнення з відповідача 48,94 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 19.09.2023р. по 04.01.2024р.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки виконання зобов`язань.

Відповідно до наданих сторонами доказів факт порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару доведений.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 815,69 грн. є правильним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимоги позивача щодо стягнення пені, нарахованої за період з 19.09.2023р. по 04.01.2024р. (з урахуванням часткового повернення товару) у розмірі 815,69 грн. судом задовольняються.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПАБЛАНКА" (29017, м.Хмельницький, вул.Зарічанська, 5, код 44457650) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС ПЛЮС" (03115, місто Київ, вулиця Миколи Краснова, будинок 27, код 36264680) 5565,00 грн. (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять гривень 00 коп.) заборгованості з оплати за поставлений товар, 815,69 грн. (вісімсот п`ятнадцять гривень 69 коп.) пені, 48,94 грн. (сорок вісім гривень 94 коп.) 3 % річних, 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - представнику позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

3 - відповідачу (29017, м.Хмельницький, вул.Зарічанська, 5) рек.