ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.03.2024 м. ДніпроСправа № 904/532/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НТ Аденіум", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе", с. Вишневе (п) Дніпропетровської області

про стягнення 991 072,52грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Янкіна Г.Д.

Представники:

Від позивача: Сагайдак А.В., адвокат, ордер серії АЕ №1260062 від 07.02.2024

Від відповідача: Шпак В.І., адвокат, ордер серії АЕ №1168973 від 15.12.2022

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "НТ Аденіум" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" заборгованість у розмірі 991 072,52грн, з яких:

- основний борг у розмірі 511 960,00грн;

- пеня у розмірі 325 023,43грн;

- 3 % річних у розмірі 30 714,75грн;

- інфляційні втрати у розмірі 123 374,34грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №215/22 від 08 лютого 2022 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2024 справу №904/532/24 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05.03.2024.

Ухвалою суду від 05.03.2024 закрито підготовче провадження у справі №904/532/24, призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 18.03.2024.

З 18.03.2024 оголошено перерву до 26.03.2024.

26 березня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" до господарського суду надійшло клопотання, яким просить зупинити провадження по даній справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №911/952/22.

Клопотання мотивоване тим, що колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №911/952/22 дійшла висновку, що існування сталої судової практики Верховного Суду із застосування частини шостої статті 232 ГК України у подібних правовідносинах, та протилежної правової позиції Верховного Суду України, створює правову невизначеність, що слугує підставою для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступу від висновку викладеного Верховним Судом України у постанові від 22.11.2010 у справі №3/063-09 щодо застосування частини шостої статті 232 ГК України за подібних обставин врегулювання сторонами в договорі умов нарахування штрафних санкцій.

Відповідач заперечує проти штрафних санкцій та періоду їх нарахування, та заперечує проти витрат на правову допомогу через безпідставність її розміру (достатньою є сума 10000 грн.), а тому вбачає підстави для зупинення провадження по справі.

Представник позивача заперечує проти задоволення клопотання.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (п.5).

Зі змісту наведеної норми вбачається, що зупинення провадження у справі може мати місце лише у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи та у випадку неможливості встановити і оцінити обставини, що мають значення для справи на підставі зібраних у справі доказів.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні по господарській справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу (ч. 2 ст. 227 ГПК України).

Згідно ст. 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Частиною 3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-31 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Тобто, суд не має права зупинити провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 5 статті 227 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи по суті.

Як убачається з матеріалів справи ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 закрито підготовче провадження у справі №904/532/24 та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 18.03.2024. З 18.03.2024 оголошено перерву до 26.03.2024.

Клопотання про зупинення провадження у справі надійшло до суду 26.03.2024, тобто під час розгляду справи по суті, що, з огляду на приписи ч.3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює його задоволення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі суд також враховує таке.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до частини 2 статті 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись ч. 3 ст. 195, п. 5 ч. 1 ст. 227, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №911/952/22.

Ухвала набирає законної сили - 26.03.2024 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено - 29.03.2021.

Суддя Н.М. Євстигнеєва