ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" березня 2024 р. м. Рівне Справа №918/1165/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Н. Церковної при секретарі судового засідання І.Гусевик, розглянувши клопотання АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія " Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та скаргу на дії ДВС у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ" (33001, м.Рівне, вул. Княгиницького 1, ) до АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія " Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, м.Вараш, Рівненська область, ) про стягнення 1 026 773,16 грн

За участю представників: від позивача - Перепечай К.В., від відповідача - Гаврилюк Я.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27 грудня 2023 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ" (33001, м.Рівне, вул.Княгиницького 1, ) 996 807,62 грн - основного боргу, 9 315,47 грн - 3% річних, 17 218,80 грн - інфляційних втрат та 6322,76 грн - судового збору.

На виконання вищевказаного рішення 23 січня 2024 року судом видано наказ.

25 січня 2024 року відповідачем подано суду клопотання про визнання наказу Господарського суду Рівненської області від 23.01.2023 у справі № 918/1165/23 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду 29.01.2024 року відкладено вирішення питання про прийняття клопотання відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню до повернення матеріалів справи № 918/1165/23 до Господарського суду Рівненської області.

12 березня 2024 року матеріали справи № 918/1165/23 повернулись до Господарського суду Рівненської області.

18 березня 2024 року на адресу суду від боржника - Акціонерного Товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Рівненська атомна електрична станція" надійшла скарга на дії державного виконавця, у якій боржник просить суд визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчука К.П. від 13.02.2024 року у виконавчому провадженні №73960362.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року призначено судове засідання для розгляду клопотання відповідача про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та скаргу на дії державного виконавця на 26.03.2024 року.

Щодо скарги на дії державного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, натомість надіслав суду письмові заперечення у яких заперечує з приводу задоволення скарги, позаяк вважає, що жодних умов для повернення виконавчого документа стягувачу у державного виконавця не було. Також зазначає, що доводи боржника є безпідставними. Зауважує, що позаяк виконавчий документ відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відкрито виконавче провадження, винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які надіслані сторонам. Вважає, що фактично діяльність юридичної особи боржника з її відокремленими підрозділами та відповідними кодами ЄДРПОУ не припинено, а змінено організаційно-правову форму та назву. Додатково зауважує, що дії державного виконавця не порушують законних прав та інтересів сторін виконавчого провадження.

В судовому засіданні 26.03.2024 року суд заслухав представників сторін.

Розглянувши скаргу боржника на дії державного виконавця, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами частин першої, третьої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404). Вказаний Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб).

Частиною першою статті 1 Закону № 1404 унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій (в тому числі під час відкриття виконавчого провадження) регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5, далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.02.2024 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчуком К.П. відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 23.01.2024 року у справі №918/1165/23, та винесено постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 3285,70 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 457,92 грн.

Так, згідно ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

В свою чергу, частиною четвертої статті 4 Закону № 1404, яка має назву "Вимоги до виконавчого документа" унормовано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Розділ ІІІ Інструкції також регламентує вимоги, яким має відповідати виконавчий документ, та відомості, які мають міститися у заяві про примусове виконання рішення, дії виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження.

За змістом пунктів 4, 5 Розділу ІІІ Інструкції, зокрема:

- виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа;

- у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З положень ст. 4 Закону №1404 вбачається, що без відкриття виконавчого провадження виконавчий документ повертається органом державної виконавчої служби тоді, коли його подано без дотримання вимог Закону № 1404 та Інструкції (пункти 1, 2, 6, 7, 8, 9, 10 Закону № 1404), або коли існують об`єктивні підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (пункти 3, 4, 5, 11 Закону № 1404).

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 року у справі №922/5723/14.

Згідно частини п`ятої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

У відповідності до вимог пункту 3, пункту 5 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо юридичну особу припинено. Отже, відкриттю виконавчого провадження передує встановлення відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.01.2022 року у справі №921/787/19.

Під час здійснення такої перевірки державний виконавець повинен встановити, чи не припинено юридичну особу боржника.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що постановою Кабінету Міністрів України № 1420 від 29.12.2023 року вирішено утворити Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (далі - товариство), 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом ().

06.02.2023 року прийнято Закон України Про акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, який набрав чинності 23.03.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом утворення товариства здійснюється шляхом перетворення Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (код згідно з ) (далі - НАЕК Енергоатом) за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону України Про акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків НАЕК Енергоатом із дня державної реєстрації товариства. НАЕК Енергоатом припиняється одночасно із державною реєстрацією товариства.

Кабінет Міністрів України постановою від 29.12.2023 року №1420 "Про утворення акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" прийняв рішення:

1. Утворити акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі товариство), 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (код згідно з );

3. Установити, що: товариство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня державної реєстрації товариства; відокремлені підрозділи державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

Відповідно до ч. 6 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у разі перетворення юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті перетворення, та державна реєстрація новоутвореної юридичної особи. Перетворення вважається завершеним з дати державної реєстрації новоутвореної юридичної особи.

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 11.01.2024 року вчинено запис про державну реєстрації юридичної особи - Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (); номер запису 000105879.

Також, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 11.01.2024 року вчинено запис про припинення юридичної особи - Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (); номер запису 251000221. Тобто, на момент надходження від позивача зави про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 23.01.2024 року у справі №918/1165/23 існували об`єктивні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, а саме, припинення юридичної особи-боржника. При цьому, продовження фактичної діяльності товариства та філії "ВП "РАЕС" не впливає на статус юридичної особи-боржника.

Оскільки відкриття виконавчого провадження можливе лише після встановлення відсутності обставин для повернення виконавчого документа, а в даному випадку відбулося припинення юридичної особи-боржника, що є об`єктивною обставиною для повернення виконавчого документа, у державного виконавця були відсутні правові підстави приймати постанову про відкриття виконавчого провадження, він повинен був повернути виконавчий документ стягувачу згідно п. 5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 року заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про заміну відповідача у справі №918/1165/23 його правонаступником задоволено. Замінено відповідача - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (ідентифікаційний код 24584661, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (код ВП 05425046, місцезнаходження 34400, Рівненська область, м. Вараш).

Поряд з цим, заяв про заміну сторони виконавчого провадження та подальша заміна боржника до суду станом на 26.03.2024 року не надходила, а отже саме заміна відповідача не впливає на обставини відкриття виконавчого провадження 13.02.2024 року та необхідність дотримання положень Закону України "Про виконавче провадження" на час вчинення відповідної виконавчої дії.

За таких умов у їх сукупності, суд доходить висновку, що постанову про відкриття виконавчого провадження №74136085 від 13.02.2024 року, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчуком К.П., слід скасувати, а дії з її винесення визнати неправомірними, задовольнивши скаргу боржника в цій частині.

Щодо решти вимог скаржника, які пов`язані з винесенням державним виконавцем постанов щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, суд зауважує, що вимоги скарги в цій частині не підлягають розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства, оскільки згідно із статтями 339, 340 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Натомість правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України "Про виконавче провадження", відповідно до частини першої статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі № 921/16/14-г/15.

Подібну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду також у постановах від 06.06.2018 року у справі № 127/9870/16-ц, від 30.01.2019 року у справі № 161/8267/17, від 21.08.2019 року у справі № 381/2126/18, від 06.06.2018 року у справі № 921/16/14-г/15, від 13.03.2019 року у справі № 545/2246/15-ц, від 27.03.2019 року у справі № 766/10137/17, від 03.04.2019 року у справах № 370/1034/15-ц та № 370/1288/15, від 12.06.2019 року у справі № 370/1547/17, та зроблено висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу, зокрема, стягнення виконавчого збору, основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в ухвалі від 29.03.2023 року у справі № 585/2436/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не вбачає підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду (від 06.06.2018 року у справі №127/9870/16-ц та від 18.12.2019 року у справі № 759/15553/14-ц) «щодо адміністративної юрисдикції справ з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані».

Отже, провадження по скарзі АТ «НАЕК «Енергоатом» щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого підлягає закриттю згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно зі статтею 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З вищевикладеного, скарга акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчука К.П. у виконавчому провадженні №74136085 підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню.

Як зазначено вище по тексту рішенням Господарського суду Рівненської області від 27 грудня 2023 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ" (33001, м.Рівне, вул.Княгиницького 1, ) 996 807,62 грн - основного боргу, 9 315,47 грн - 3% річних, 17 218,80 грн - інфляційних втрат та 6322,76 грн - судового збору.

На виконання вищевказаного рішення яке набрало законної сили 23 січня 2024 року судом видано наказ.

25 січня 2024 року відповідачем подано суду клопотання про визнання наказу Господарського суду Рівненської області від 23.01.2023 у справі № 918/1165/23 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду 29.01.2024 року відкладено вирішення питання про прийняття клопотання відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню до повернення матеріалів справи № 918/1165/23 до Господарського суду Рівненської області.

12 березня 2024 року матеріали справи № 918/1165/23 повернулись до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року призначено судове засідання для розгляду клопотання відповідача про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню на 26.03.2024 року.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частина 2 статті 328 ГПКУкраїни).

Згідно з частиною 4 статті 328 ГПК України про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом (частина 5 статті 328 ГПКУкраїни).

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

Разом із тим, до інших причин, у розумінні частини 2 статті 328 ГПК України слід відносити скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент такого скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково, або інші причини, які зумовили зникнення підстави для видачі виконавчого документу.

Згідно зі статтею 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частиною 1 статті 256 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Господарського суду Рівненської області від 27.12.2023 року, на підставі якого видано спірний наказ, складено 02.01.2024 року, у зв`язку з чим строк для подання апеляційної скарги закінчився 22.01.2023 року.

У той же час, господарський суд зазначає, що на момент видачі наказу від 23.01.2023 року у справі № 918/1165/23 апеляційна скарга відповідача на рішення суду в даній справі не була зареєстрована в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" .

До Господарського суду Рівненської області також не було надано жодної інформації щодо подання відповідачем апеляційної скарги на рішення суду в даній справі, ухвали про витребування справи з Північно - західного апеляційного господарського суду не надходило.

Отже, суд вважає, що за відсутності інформації щодо подання апеляційної скарги на рішення від 27.12.2023 року у справі № 918/1165/23 господарським судом правомірно видано наказ від 23.01.2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.12.2023 року, яка відправлена відповідачем засобами електроного зв`язку 23.01.2024 року на адресу Північно - західного апеляційного господарського суду, зареєстровано канцелярією апеляційного суду 23.01.2024 (вх. № 368/24, том 1, а.с. 193) тобто в день видачі наказу суду.

Господарський суд повторно звертає увагу на відсутність будь-якої інформації стосовно подання відповідачем апеляційної скарги на рішення суду під час видачі судом наказу в даній справі.

З огляду на викладене, у суду були відсутні підстави не видавати наказ від 23.01.2024 року на виконання рішення від 27.12.2023 року у справі № 918/1165/23, а отже, відсутня помилковість видачі такого наказу.

У той же час, постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 27 грудня 2023 року та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 10 січня 2024 року у справі №918/1165/23 залишено без змін.

Поряд з цим, Статтями 598, 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому, належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідачем надано суду докази погашення основної суми боргу в розмірі 996 807,62 грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується стягувачем.

За таких обставин, з огляду на те, що виконання прийняте стягувачем, зобов`язання відповідача перед позивачем по оплаті основного боргу у розмірі 996 807,62 грн, що стягнуто рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.12.2023 року у справі №918/1165/23, є припиненим відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України у зв`язку з його добровільним виконанням, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та визнання наказу Господарського суду Рівненської області від 23.01.2024 року у справі №918/1165/23 таким, що не підлягає виконанню в цій частині.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню, в порядку ст.328 ГПК України, підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 233-235, 328, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчука К.П. у виконавчому провадженні № 74136085 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчука К.П. з прийняття 13.02.2024 року постанови про відкриття виконавчого провадження №74136085.

3. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №74136085, прийняту 13.02.2024 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчуком К.П.

4. Провадження в частині визнання неправомірною та скасування постанов головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Савчука К.П. про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження, прийнятих 13.02.2024 року у виконавчому провадженні №74136085, закрити.

5. Клопотання акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

6. Визнати наказ Господарського суду Рівненської області від 23.01.2024 у справі №918/1165/23, виданий на виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 27.12.2023 у справі №918/1165/23, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"(34400, м.Вараш, Рівненська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШПАНОВСЬКИЙ ІМПОРТ-ЕКСПОРТ" (33001, м.Рівне, вул.Княгиницького 1, ) 996 807,62 грн - основного боргу.

7.У задоволені решти вимог відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення суддею, 26.03.2024 року, та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - https://court.gov.ua/sud5019/.

Суддя Н. Церковна