У Х В А Л А

22 березня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/270/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьор В.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-примислова нафтова компанія "Укртатнафта" від 20.03.2024 про забезпечення позову, подану у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-примислова нафтова компанія "Укртатнафта",

вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

електронна адреса:

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Норд ОІЛ",

пр. Перемоги. 62, кімн. 208, м. Чернігів, 14000

про стягнення 18 499 683,10грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норд ОІЛ", в якому просить стягнути з останнього заборгованість в розмірі 18 499 683,10грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням умов договору поставки нафтопродуктів №743/2/2118 від 01.10.2021 в частині оплати за поставлений товар.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-яких банківських або інших фінансово-кредитних установах та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Норд ОІЛ" () в межах суми позову в розмірі 18 499 683,10 грн.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів до забезпечення позову позивач зазначає наступне.

ПАТ "Укртатнафта" з ухвали Львівського апеляційного суду від 08.05.2023 у справі №463/658/23 дізналося, що Територіальним управлінням Бюро економічної безпеки у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 212 КК України. В даному кримінальному провадженні розслідується факт системного виведення коштів з підприємства та нарощування безнадійної дебіторської заборгованості колишніми посадовими особами ПАТ "Укртатнафта" у змові з окремими акціонерами товариства шляхом укладання непрозорих договорів на поставку продукції та надання послуг, в тому числі з ТОВ "Норд ОІЛ" ().

Крім того, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.09.2023 у справі №927/676/23, яке набрало законної сили 05.12.2023, з ТОВ "Норд ОІЛ" стягнуто на користь ПАТ "Укртатнафта" 2 221 853,71 грн заборгованості за іншим договором поставки нафтопродуктів №475/2/2118 від 01.06.2021.

Заявник стверджує, що вказане рішення відповідачем добровільно не виконано, через органи ДВС примусово вдалося стягнути тільки незначну частину грошових коштів.

Згідно з довідкою №13-986 від 18.03.2024, підписаної головним бухгалтером ПАТ "Укртатнафта", за ТОВ "Норд ОІЛ" рахується заборгованість перед заявником на загальну суму 147 808 021,52 грн за різними договорами.

Звернення ПАТ "Укртатнафта" з претензіями в рамках вказаних у довідці договорів про сплату заборгованості боржник ігнорує, будь-яких повідомлень від ТОВ "Норд ОІЛ" щодо узгодження порядку погашення існуючої заборгованості, можливості виконання своїх зобов`язань не надходило. Така бездіяльність та протиправна поведінка ТОВ "Норд ОІЛ" негативно впливає на фінансовий стан заявника, оскільки сума простроченої заборгованості є значною.

Заявник вважає, що ТОВ "Норд ОІЛ" взагалі може не виконати наявні перед заявником грошові зобов`язання, про що свідчить, зокрема, його свідоме протиправне ігнорування виконання зобов`язань. Наявне навмисне ухилення відповідача від погашення простроченої заборгованості, та подальше зволікання з забезпеченням дієвого захисту майнових інтересів заявника призведе до утворення безнадійної заборгованості, створює передумови неможливості виконання ПАТ "Укртатнафта" власних грошових зобов`язань перед контрагентами.

Також заявник зазначає, що 06.11.2022 на виконання рішення засідання Ставки Верховного Головнокомандувача ЗСУ у зв`язку із військовою необхідністю, відбулося примусове відчуження у власність Держави акцій стратегічно важливих підприємств, серед яких є ПАТ "Укртатнафта". Вилучені акції набули статусу військового майна, а їх управління було передано Міністерству оборони України. Головною причиною вилучення корпоративних прав ПАТ "Укртатнафта" на період дії воєнного стану стала потреба Міністерства оборони та інших збройних формувань, задіяних у відсічі широкомасштабної збройної агресії, у бензинах, дизельному та авіаційному пальному, єдиним виробником яких є ПАТ "Укртатнафта". Тому заявник наголошує, що на даний час перед ПАТ "Укртатнафта" стоїть питання кричущої важливості щодо винайдення грошових коштів.

Враховуючи викладені факти щодо недостатності фінансових ресурсів у ТОВ "Норд ОІЛ", а також щодо фігурування даного підприємства в кримінальних провадженнях, ПАТ "Укртатнафта" вважає що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Судом перевірено інформацію, яка міститься на сайті https://opendatabot.ua/c/44127086 щодо ТОВ "Норд ОІЛ" (), статутний капітал останнього складає 100,00 грн; дохід у 2023 році склав 22 842 000 грн, зобов`язання - 196 827 200 грн.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, господарський суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кожному, гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997 пункт 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" п Італії (Immobiliare Saffi v. Italy), [GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

Отже, в першу чергу, суд повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Після системного аналізу вказаних обставин та доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку наявності обґрунтованої загрози істотного ускладнення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, у разі задоволення позовних вимог у даній справі.

В той же час, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

У статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Проаналізувавши доводи заявника, з урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що вжиття заявлених позивачем у даній справі заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав позивача та виконанню рішення по даній справі у разі задоволення позовних вимог. Тоді як невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача. Суд вбачає наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходу із заявленою позивачем вимогою.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова компанія "Укртатнафта" про забезпечення позову повністю.

Керуючись статтями 42, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова компанія "Укртатнафта" від 20.03.2024 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610; ) шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-яких банківських або інших фінансово-кредитних установах та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Норд ОІЛ" (пр. Перемоги. 62, кімн. 208, м. Чернігів, 14000; ) в межах суми 18 499 683,10грн.

Стягувач: Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610; ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Норд ОІЛ" (пр. Перемоги. 62, кімн. 208, м. Чернігів, 14000; ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 22.03.2024.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до 22.03.2027.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст. 256,257 ГПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя В. В. Моцьор