УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів

м. Київ

25.03.2024Справа № 910/3289/24

За заявою ОСОБА_1

про забезпечення доказів

у справі №910/3289/24

за позовом ОСОБА_1

до 1. Громадської організації "ВСЕУКРАЇНСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ КІННОГО СПОРТУ УКРАЇНИ"

2. ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників справи:

від позивача (заявника): не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "ВСЕУКРАЇНСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ КІННОГО СПОРТУ УКРАЇНИ" (відповідач-1) та ОСОБА_2 (далі-відповідач-2) про визнання рішення засідання Правління, викладених у протоколі від 15.02.2024, недійсним.

Разом до позовної заяви долучено заяву про забезпечення доказів, в якій позивач просив суд вжити заходів забезпечення доказів шляхом витребування від Громадської організації "ВСЕУКРАЇНСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ КІННОГО СПОРТУ УКРАЇНИ" належним чином засвідченої копії протоколу, складеного за наслідками проведення засідання Правління ГО 15.02.2024, складеного Генеральним секретарем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2024 призначено до розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів по справі №910/3289/24 на 25.03.2024, запропоновано представникам учасникам справи надати суду письмові пояснення по суті заяви.

Представники позивача, відповідачів-1,-2 у судове засідання 25.03.2024 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України).

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність відповідного суб`єктивного права (охоронюваного законом інтересу) у позивача та його порушення (невизнання або оспорювання) з боку саме відповідача. На позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються саме відповідачем, а тому потребують захисту.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення доказів, позивач зазначив, що 15.02.2024 відбулось засідання Правління, яке скликано Генеральним секретарем Федерації та проведено без участі ОСОБА_1 , у зв`язку з цим президент громадської організації не володіє інформацією про результати проведеного засідання.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Таким чином, забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Враховуючи доводи позивача, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви відповідача, зокрема, з тих підстав, що відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Тобто, заявник повинен обґрунтувати та надати суду докази, які підтверджують, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Таким чином, заявником не наведено суду існування обставин, які є підставами для забезпечення доказів у справі №910/3289/24 шляхом витребування від Громадської організації "ВСЕУКРАЇНСЬКА ФЕДЕРАЦІЯ КІННОГО СПОРТУ УКРАЇНИ" належним чином засвідченої копії протоколу, складеного за наслідками проведення засідання Правління ГО 15.02.2024, складеного Генеральним секретарем, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 .

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви (ч. 5 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 110, 111, 112, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі № 910/3289/24 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 27.03.2024.

Суддя М.Є.Літвінова