ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"14" березня 2024 р. Справа№ 910/5094/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 14.03.2024:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023

по справі № 910/5094/23 (суддя - Приходько І.В.)

за позовом Національного заповідника "Києво-Печерська лавра"

до Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство культури та інформаційної політики України

про усунення перешкод у користуванні майном,

встановив:

Національний заповідник "Києво-Печерська лавра" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви про усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є балансоутримувачем державного майна, визначеного в Договорі № 2 про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями від 19.07.2013. Вказує на те, що строк дії Договору № 2 від 19.07.2013 закінчився, проте відповідач створює перешкоди у реалізації права позивача щодо користування цим майном.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 позов Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" до Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Міністерство культури та інформаційної політики України - задоволено повністю. Зобов`язано Свято-Успенську Києво-Печерську Лавру (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви (Україна, 01015, місто Київ, вулиця Лаврська, будинок 15, корпус 42; ідентифікаційний код: 14351528) усунути перешкоди Національному заповіднику "Києво-Печерська лавра" (01015, місто Київ, вулиця Лаврська, будинок 9, корпус 8; ідентифікаційний код: 20073260) у користуванні майном, а саме: Хрестовоздвиженська церква, корпус № 36; Галерея та вхід до Ближніх печер, корпус № 37; Вхід в галерею до Ближніх печер, корпус № 37а; Дзвіниця на Ближніх печерах (Ковніровська), корпус № 38; Крамниця для продажу ікон та книжок, корпус № 39; Вхід до Ближніх печер, корпус № 41; Будинок доглядача Ближніх печер, корпус № 42; Братські келії, корпус № 43; Братський корпус на Ближніх печерах, корпус № 44; Кам`яна огорожа монастирського саду, корпус №44а; Братські келії на Ближніх печерах, корпус № 45; Братські келії, корпус № 46; Сторожка на Ближніх печерах, корпус №46а; Каплиця над артезіанською свердловиною, корпус №47; Трапезна церква Ближніх печер, корпус № 48; Тепла церква на Ближніх печерах, корпус № 48а; Будинок доглядача Дальніх печер , корпус № 49; Келії на Дальніх печерах, корпус № 50; Келії на Дальніх печерах № 51; Келії на Дальніх печерах № 52; Келії на Дальніх печерах № 53; Церква Різдва Богородиці, корпус № 59; Аркада-галерея на Дальніх печерах біля церкви Різдва Богородиці, корпус №61; Дзвіниця на Дальніх печерах (Ковніровська), корпус № 62; Келії гостинного двору, корпус № 63; Келії гостинного двору (свічковий завод), корпус № 64; В`їзна брама на територію Ближніх печер, корпус № 64б; Галерея до Дальніх печер, корпус № 66; Вхід до Дальніх печер, корпус № 66а; Аннозачатіївська церква, корпус № 67; Галерея від Ближніх до Дальніх печер, корпус № 72; Вхід до Дальніх печер (мощесушилка), корпус № 73; Ротонда підпірної стіни Дебоскета, корпус № 74; Ротонда з входом до галереї від Ближніх до Дальніх печер, корпус № 74а; Каплиця Святого Антонія, корпус № 75; Каплиця Святого Феодосія, корпус № 76; Підпірна стіна Дебоскета, корпус № 77; Огорожа підпірної стіни Дебоскета, корпус № 77а; Сходи підпірної стіни Дебоскета корпус № 77б; Каплиця на могилі генерал-губернатора О. П. Безака, корпус № 78; Лабіринт Ближніх печер, корпус №90; Лабіринт Дальніх печер, корпус №91; Фортечні мури навколо Нижньої Лаври, корпус № 93; Огорожа від підпірної стіни Дебоскета до оборонної стіни, корпус № 93б; Водосвятний ківорій на Дальніх печерах, корпус № 96; Ротонда на Ближніх печерах, корпус №97; Келії, корпуси №99, 99а, Лікувальний корпус, Лабораторний корпус, Матеріальний склад, Башта водонапірна, Огорожа, Ворота, Підвал, Доріжка асфальтна, Келії гостинного двору, корпус №54, Келії гостинного двору, корпус №55, Келії гостинного двору, корпус №56, Келії гостинного двору, корпус №57, Келії гостинного двору, корпус №58, Келії гостинного двору, корпус №60, Господарська будівля гостинного двору, корпус №64а, Лікарня з церквою для прихожан, корпус №68, Келії гостинного двору, корпус №69, Сучасний будинок, корпус №70, Келії гостинного двору, корпус №71, Сторожка гостинного двору, корпус №71а, Західна в`їзна брама та огорожа на в`їзді до Нижньої Лаври, корпус №716, Огорода на в`їзді до Нижньої лаври, корпус №71в, Вхід в галерею від Ближніх до Дальніх печер, корпус №72а, Північна в`їзна брама, корпус №93а, Келії гостинного двору, корпус №98, Трансформаторна підстанція, корпус №98б, Склеп Васильчикових, Гранітне замощення території Ближньопечерної площі, Туалет №1, Туалет №2, що передане за Договором №2 від 19 липня 2013 року про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю, який розірваний з 29.03.2023, шляхом звільнення вказаних об`єктів нерухомості (виселення). Стягнуто з Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви (Україна, 01015, місто Київ, вулиця Лаврська, будинок 15, корпус 42; ідентифікаційний код: 14351528) на користь Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" (01015, місто Київ, вулиця Лаврська, будинок 9, корпус 8; ідентифікаційний код: 20073260) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі №910/5094/23. Провадження у справі №910/5094/23 за позовом Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" до Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви щодо усунення перешкод у користуванні майном - закрити.

В обґрунтування наявності права на апеляційне оскарження останній зазначає, що є ченцем Монастиря та постійно проживає на території Києво-Печерської Лаври.

За твердженнями скаржника, у випадку набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23, право особи на житло буде порушене, оскільки він є ченцем Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/ Чоловічий монастир/ Української Православної Церкви. У такому випадку у Заповідника будуть підстави вимагати від осіб звільнити приміщення, яке є предметом Договору № 2 від 19.07.2013 про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі №910/5094/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 витребувано справу №910/5094/23 з Господарського суду міста Києва.

28.09.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5094/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 залишено без руху, надано скаржнику право на усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали суду.

26.10.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_3 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надано докази сплати судового збору в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 та поновлено зазначений строк. Відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 у справі № 910/5094/23. Об`єднано апеляційні скарги Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 у справі №910/5094/23 в одне апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 призначено на 23.11.2023.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі №910/5094/23. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі №910/5094/23. Провадження у справі №910/5094/23 за позовом Національного заповідника "Києво-Печерська лавра" до Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви щодо усунення перешкод у користуванні майном - закрити.

В обґрунтування наявності права на апеляційне оскарження скаржник зазначає, що є ченцем Монастиря та постійно проживає на території Києво-Печерської Лаври.

Зокрема скаржник зазначає, що у випадку набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23, право особи на житло буде порушене, оскільки він є ченцем Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/ Чоловічий монастир/ Української Православної Церкви. У такому випадку у Заповідника будуть підстави вимагати від осіб звільнити приміщення, яке є предметом Договору № 2 від 19.07.2013 про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі №910/5094/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 залишено без руху, надано скаржнику право на усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали суду.

27.11.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надано докази сплати судового збору в повному обсязі.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 прийнято справу №910/5094/23 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 відкладено розгляд справи №910/5094/23 на 21.12.2023.

Згідно з витягом із протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.11.2023, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 прийнято справу № 910/5094/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В. Євсіков О.О. Відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 у справі № 910/5094/23. Об`єднано апеляційні скарги Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 у справі №910/5094/23 в одне апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 призначено на 21.12.2023.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О., з 19.12.2023 на лікарняному, враховуючи приписи ст. 32 ГПК України щодо сталості складу суду, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 розгляд апеляційних скарг призначено на 15.02.2024.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці, а також судді Суліма В.В. у відрядженні, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Шапран В.В., Демидова А.М.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024, у зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М. у відпустці, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2024 прийнято справу №910/5094/23 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Шапран В.В., Андрієнко В.В.

У судовому засіданні 15.02.2024 оголошено перерву на 14.03.2024.

Представники позивача, відповідача, третьої особи та ОСОБА_1 з`явилися у судове засідання 14.03.2024 та надали свої пояснення по суті апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 у судове засідання 14.03.2024 не з`явився, представників не направив, клопотань чи заяв з даного приводу не надходило.

У судовому засіданні 14.03.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Дослідивши матеріали справи, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та додані до них документи, заслухавши представників учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 не можуть бути розглянуті апеляційним господарським судом та апеляційне провадження слід закрити, виходячи з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Згідно зі ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Поряд із цим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами («Рябих проти Росії», заява №52854/99, пп.51 і 52, ECHR 2003-X).

Також у справі «Голуб проти України» ЕСПЛ визначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

В свою чергу, у відповідності до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд в своїй практиці наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №911/2635/17, від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 09.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 910/2635/17, від 19.06.2018 у справі №904/1192/16.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавством передбачений виключний перелік суб`єктів, які вправі оскаржити в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду у випадку наявності підстав для цього. Визначаючи коло вказаних суб`єктів, законодавство передбачає попередню участь апелянта у справі з певним процесуальним статусом, за винятком випадків, коли рішення стосується прав та обов`язків скаржника, який не брав участь у справі.

Так, відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказаною нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Слід враховувати, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав, вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №5023/4734/12 та від 19.09.2018 у справі №910/5459/15-г.

Як зазначалося колегією суддів вище, в обґрунтування наявності права на апеляційне оскарження скаржники зазначають, що є ченцями Монастиря та постійно проживають на території Києво-Печерської Лаври. У випадку набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23, право особи на житло буде порушене, оскільки вони є ченцями Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/ Чоловічий монастир/ Української Православної Церкви. У такому випадку у Заповідника будуть підстави вимагати від осіб звільнити приміщення, яке є предметом Договору № 2 від 19.07.2013 про безоплатне користування релігійною організацією культовими будівлями та іншим майном, що є державною власністю.

Відхиляючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що предметом спору конкретної справи є усунення перешкод у користуванні майном виключно з боку відповідача. При цьому майном виступають будівлі і споруди державної власності, передані на підставі Договору. Будь-які самостійні фізичні особи не є сторонами спірного Договору та учасниками правовідносин із належного виконання умов договору позички.

У контексті вищевикладеного колегія суддів звертає увагу скаржників, що позивач не звертався до суду із клопотанням про залучення фізичних осіб, які зареєстровані за адресою розташування спірного майна державної власності, в якості співвідповідачів у справі в порядку частини 1 статті 48 ГПК України. Зокрема, позивач не заявляв у межах господарського провадження окремих позовних вимог до конкретних фізичних осіб як таких, що саме вони чинять додаткові перешкоди у користуванні майном, що перебуває на балансі Заповідника.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що позов пред`явлений виключно до Монастиря як юридичної особи, що у весь період дії Договору виступала одноосібним користувачем майна та взяла на себе відповідальність беззаперечно повернути майно в належному стані після припинення дії Договору без будь-яких відкладальних обставин (підпункт 6 пункту 3.2. Договору). Суд також зауважує, що юридичні підстави та особливості реалізації права фізичних осіб на житло, правомірність і законність реєстрації місця проживання громадян України за адресами розміщення культових будівель та споруд, переданих у тимчасове користування, не є об`єктом розгляду у межах даного спору, отже, не належать до предмета доказування в розумінні статті 76 ГПК України. У свою чергу колегія суддів роз`яснює, що неврегульовані питання між відповідачем та окремими фізичними особами, що підпорядковані Монастирю або перебувають із відповідачем у трудових, майнових, житлових, довірчих чи інших цивільно-правових відносинах підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, судова колегія дійшла до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не створює для скаржників жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення їх прав та не породжує для останніх будь-яких обов`язків.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, якщо встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч.2 ст.264 ГПК України).

Враховуючи те, що ні мотивувальна, ні резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить вирішення питання про права і обов`язки скаржників, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23 - закрити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 по справі № 910/5094/23- закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 21.03.2024.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран