ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2024 р. Справа№ 910/6234/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Барсук М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув,

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 (повний текст підписано 29.09.2022) у справі № 910/6234/22 (суддя Ващенко Т.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіовимірювач" про стягнення 1854 633,09 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємство "Радіовимірювач" про стягнення 1.854.633,09 грн, з яких: 1 472 293,49 грн заборгованості за договором про постачання природного газу № 12/21 від 22.12.21, 207 277,85 грн інфляційних втрат, 175 061,75 грн пені, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов цього Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором про постачання природного газу № 12/21 від 22.12.21.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі №910/6234/22 позов задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Радіовимірювач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" 1 472 293, 49 грн. заборгованості, 2 420, 21 грн. пені та 22 120,71 грн. судового збору; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі в частині задоволення вимоги про стягнення основного боргу виходив з доведеності позивачем обставин невиконання відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати, отриманого природного газу.

При цьому, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за Договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення пені, яка підлягає нарахуванню за період з 21.02.2022 до 24.02.2022, оскільки було засвідчено форс-мажорні обставини; такі ж періоди застосовані судом щодо нарахувань за ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК); з урахуванням методики нарахування інфляційних втрат за неповний місяць, інфляційна складова боргу не врахована судом, а тому вимога про стягнення інфляційних втрат залишена без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати частково та прийняти нове в частині стягнення грошових коштів з Державного підприємства "Радіовимірювач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" в розмірі: 207 277,85 грн. за порушення п. 6.1 договору та 175 061,75 грн. за порушення п.6.2 договору. В іншій частині судове рішення позивач просив залишити без змін.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді сплати пені та інфляційних втрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та направити матеріали справи №910/6234/22 для нового розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/6234/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.08.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 у справі №910/6234/22 в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 про відмову в стягненні 207 277,85 грн інфляційних втрат та 175 061,75 грн пені скасовано; справу №910/6234/22 у цій частині направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.23 замінено відповідача у справі №910/6234/22 Державне підприємство "Радіовимірювач" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Радіовимірювач" (місто Київ, вулиця Колекторна, будинок 24/26, ідентифікаційний код 14308109).

Сторони не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу (ухвали суду від 22.01.2024) до електронних кабінетів позивача, відповідача та їх представників.

При цьому, від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

В свою чергу, будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення сторін, а також з урахуванням того, що неявка їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - зміні в частині присудженої до стягнення суми пені та скасуванню в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення інфляційних, з наступних підстав.

22.12.2021 ТОВ "Ю.Коммодітіз" (як постачальник) та ДП "Радіовимірювач" (як споживач) уклали договір постачання природного газу №12/21, з відповідними додатковими угодами (далі - Договір), за умовами якого:

- постачальник зобов`язався поставити споживачу в період з 01.01.2022 до 31.01.2022 природний газ (код предмета закупівлі за ДК 021:20-6) у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язався прийняти та оплатити постачальнику ціну газу у розмірі, строку та порядку, що визначені умовами договору та Додаткової угоди (п.1.1.);

- ціна за 1 000 кубічних метрів газу на окремий розрахунковий період (окремий місяць) без урахування небалансів формується відповідно до результатів конкурсу (аукціону) та фіксується у кожній окремій Додатковій угоді до Договору (п.3.1.);

- ціна газопостачання кожного відповідного місяця розрахункового періоду фіксується у Додатковій угоді до цього Договору (п.3.5.);

- 50% вартості газу сплачується до 15 числа (включно) місяця поставки газу за замовлений обсяг на місяць, остаточний розрахунок проводиться до 20 числа (включно) місяця, наступного за місцем постачання газу (за фактом) за фактично спожитий обсяг за попередній місяць (п.4.1.);

- датою оплати вартості отриманого газу, відповідно до цього Договору є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.4.4.);

- споживач зобов`язується оплачувати постачальнику ціну газу на умовах, передбачених Договором та Додатковими угодами (п.5.2.1.);

- сторони цього Договору звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору, виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійні, природні явища надзвичайної сили, ембарго, блокади, епідемія, війна, тощо), якщо ці обставини вплинули на виконання цього договору (п.7.1.);

- Договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами, вводиться в дію з дати укладення першої Додаткової угоди до Договору у відповідному розрахунковому періоді та діє в частині постачання газу протягом строку, вказаного в Додатковій угоді, але в будь-якому випадку до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення (п.10.1.).

24.12.2021 ТОВ "Ю.Коммодітіз" та ДП "Радіовимірювач" уклали Додаткову угоду №1 до Договору, якою погодили, що в розрахунковий період (01.01.2022 -31.01.2022) ціна газу за 1 000 кубічних метрів складає 50 990,83 грн без ПДВ, окрім того додатковий тариф на замовлену потужність на внутрішніх точках виходу з ГТС України, який відповідно до Постанови НКРЕКП від 21.12.2019 №3013 (зі змінами) становить 136,58 грн без ПДВ. Загальна ціна за 1 000 кубічних метрів газу для власних потреб складає 51 127,42 грн, крім того ПДВ 20% - 10 225,84 грн, разом за 1000 кубічних метрів газу на власні потреби 61 352,90 грн з ПДВ, але без урахування можливих небалансів газу.

07.02.2022 ДП "Радіовимірювач" платіжним дорученням №93 сплатило позивачу 150 000,00 грн за природний газ по рахунку №12/21-0122 від 17.01.2022.

11.02.2022 ТОВ "Ю.Коммодітіз" направило ДП "Радіовимірювач" акт приймання-передачі газу за січень 2022 року, відповідно до якого ДП "Радіовимірювач" спожило 26,44200 тис. куб. м, загальною вартістю 1 657 066,20 грн з ПДВ.

Отримавши вказаний акт, ДП "Радіовимірювач" зауважень щодо нього не надало, проте підписаного примірника цього акта не повернуло ТОВ "Ю.Коммодітіз".

11.02.2022 ТОВ "Ю.Коммодітіз" направило ДП "Радіовимірювач" залишковий рахунок №12/21-0122ф від 11.02.2022 на суму 1 507 066,20 грн, проте ДП "Радіовимірювач" зазначену суму не сплатило, своїх зауважень щодо цього акту не надало.

31.05.2022 ТОВ "Ю.Коммодітіз" листом б/н надіслало на адресу ДП "Радіовимірювач" претензію про сплату заборгованості в розмірі 1 507 066,20 грн, у якій просив сплатити зазначену суму в строк до 03.06.2022.

15.06.2022 ДП "Радіовимірювач" листом №314 підтвердило наявність заборгованості, проте зазначило про наявність форс-мажорних обставин через військову агресію російської федерації проти України, а також вказало про можливі розбіжності у розрахунках між сторонами.

19.06.2022 ТОВ "Ю.Коммодітіз" та ДП "Радіовимірювач" підписали Акт приймання-передачі природного газу коригуючий до акту від 31.01.2022, відповідно до якого загальна вартість спожитого газу була відкоригована на 34 772,71 грн; ДП "Радіовимірювач" спожило 26,44200 тис. куб. м природного газу, загальна вартість якого склала 1 622 093,38 грн.

ДП "Радіовимірювач" не сплатило суму заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 1 472 293,49 грн., що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

При цьому, позивач за порушення пунктів 6.1 та 6.2 Договору також нарахував 207 277,85 грн інфляційних втрат та 175 061,75 грн пені.

Господарський суд міста Києва рішенням від 27.09.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2023, позов задовольнив частково; стягнув з відповідача на користь позивача 1 472 293,49 грн заборгованості та 2 420,21 грн пені; в іншій частині позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване, зокрема, тим, що відповідач не сплатив суму заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 1 472 293,49 грн; у зв`язку з неналежним виконанням свого грошового зобов`язання за Договором, наявні також підстави для стягнення пені, яка підлягає нарахуванню за період з 21.02.2022 до 24.02.2022, оскільки було засвідчено форс-мажорні обставини; такі ж періоди підлягають застосуванню щодо нарахувань за ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК); з урахуванням методики нарахування інфляційних втрат за неповний місяць, інфляційна складова боргу не враховується, а тому відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат.

Постановою Верховного Суду від 23.08.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 у справі №910/6234/22 в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 про відмову в стягненні 207 277,85 грн інфляційних втрат та 175 061,75 грн пені скасовано; справу №910/6234/22 у цій частині направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

У вказаній постанові Верховним Судом зазначено наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання ТОВ "Ю.Коммодітіз" на те, що не встановлено факту настання форс-мажору, спростовуються листом ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. ТПП України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

ТОВ "Ю.Коммодітіз" у касаційній скарзі вказує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього випадку (посилається на постанову Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/9258/20). Лист ТПП України від 28.02.2022 не відповідає вимогам, що ставляться до сертифікатів про форс-мажор, а загальновідомість факту введення на території України воєнного стану не спростило процедуру засвідчення форс-мажору для суб`єктів господарювання.

Скаржник вважає, що для встановлення наявності форс-мажорних обставин формального посилання на лист ТПП недостатньо, оскільки суд має дослідити докази в сукупності (посилається на постанову Верховного Суду від 17.08.2022 y справі №922/854/21).

Верховний Суд погоджується з доводами скаржника з огляду на таке.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу та ст.14-1 Закону "Про ТПП в Україні").

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президент України видав Указ №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на підставі якого в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

З огляду на це, помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що факт настання форс-мажору підтверджений листом ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.

Верховний Суд звертає увагу, що ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абз.3 ч.3 ст.14 Закону "Про ТПП в Україні").

Згідно з ч.1 ст.14-1 Закону "Про ТПП в Україні" ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Верховний Суд у постановах від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 та від 17.08.2022 y справі №922/854/21, на які посилається скаржник, вказав, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП.

Водночас, сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставин форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі №905/55/21).

Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

З огляду на це, суди попередніх інстанцій крім листа ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не дослідили інших доказів, які б підтвердили наявність у ДП "Радіовимірювач" форс-мажорних обставин, що стало причиною неможливості виконання зобов`язань за Договором, та дійшли помилкових висновків щодо стягнення пені виключно за період з 21.02.2022 до 24.02.2022 та відмови у стягненні інфляційних втрат.

Суд також повинен дослідити своєчасність повідомлення стороною про виникнення форс-мажорних обставин.

Під час нового розгляду суд повинен дослідити надані сторонами докази, оцінити ключові доводи сторін з урахуванням правових висновків, що викладені у цій постанові, і встановити, чи виникли у ДП "Радіовимірювач" форс-мажорні обставини, які б унеможливили виконання зобов`язань за Договором.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в частині відмови у задоволенні вимог про стягненні 207 277,85 грн інфляційних втрат та 175 061,75 грн пені.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою правочин, укладений між сторонами, є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

50% вартості газу сплачується до 15 числа (включно) місяця поставки газу за замовлений обсяг на місяць, остаточний розрахунок проводиться до 20 числа (включно) місяця, наступного за місцем постачання газу (за фактом) за фактично спожитий обсяг за попередній місяць (п.4.1. договору).

Отже, за переданий у січні 2022 року газ відповідач повинен був остаточно розрахуватись до 20.02.2022.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що зобов`язання з оплати отриманого природного газу не було виконано відповідачем своєчасно позивачем нараховано за період з 21.02.2022 по 18.07.2022 та пред`явлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 175.061,75 грн та інфляційні втрати в сумі 207.277,85 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2. Договору за порушення строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого зобов`язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що Торгово-промислова палата України з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин, відповідно до якого ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години З30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Відтак ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

З огляду на наведене, суд встановив, що відповідачу за порушення строків оплати поставленого позивачем за Договором природного газу підлягає нарахуванню пеня за період з 21.02.22. до 24.02.22., тобто за три дні. За розрахунком суду, сума пені в цей період складає 2.420,21 грн.

Такі самі періоди для нарахування також були застосовані відносно нарахувань за ст. 625 ЦК України.

При цьому, суд послався на те, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 сформулювала позицію щодо нарахування та сплати боржником інфляційних втрат за неповний місяць, відповідно до якої роз`яснено, що методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

У зв`язку з наведеним, місцевим господарським судом було відмовлено у стягненні інфляційних втрат в зазначений період.

Верховний Суд, направляючи дану справу на новий розгляд, вказав, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Також, зазначено, що водночас, сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставин форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі №905/55/21).

Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Стосовно неможливості виконання відповідачем свого грошового зобов`язання перед позивачем, через військову агресію російської федерації проти України, колегія суддів зазначає наступне.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Тобто, в даному випадку сторона повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Суд відзначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Суд підкреслює, що сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності мають усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється ними на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (схожа правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).

Відтак, одне лише передбачене законом віднесення введеного воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану унеможливлює виконання конкретного договору.

В суді першої інстанції відповідач не наводив жодних обґрунтувань того, яким чином військова агресія вплинула на виконання обов`язку з оплати газу за Договором.

Колегія суддів враховує, що строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати природного газу, отриманого в січні 2022 року, настав 20.02.2022, тобто ще до початку повномасштабної військової агресії та введення воєнного стану.

Отже, наведена обставина не може вважатися такою, що унеможливила виконання грошового зобов`язання за договором відповідачем.

Стосовно доводів відповідача, наведених на стадії нового розгляду справи судом апеляційної інстанції, про наявність значної кредиторської заборгованості, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, відсутність у боржника необхідних коштів не є обставиною, яка звільняє боржника від відповідальності.

Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів, здійснивши перерахунок визначених позивачем розмірів пені та інфляційних, дійшла висновку про обґрунтованість вказаних вимог у заявлених до стягнення розмірах.

В свою чергу, обставини, які б унеможливлювали своєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором, ним не доведені, а тому висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності у період після 24.02.2022 є необґрунтованим.

З огляду на викладене, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні в частині присудженої до стягнення суми пені та скасуванню в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення інфляційних, з прийняттям нового - про задоволення вказаних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/6234/22 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі №910/6234/22 змінити в частині присудженої до стягнення суми пені та скасувати в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення інфляційних.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/6234/22 в наступній редакції:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіовимірювач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" 1 472 293 грн. 49 коп. заборгованості, 175 061 грн. 75 коп. пені, 207 277 грн. 85 коп. інфляційних втрат та 22 255 грн. 60 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіовимірювач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" 6 838 грн. 54 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіовимірювач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Коммодітіз" 9 118 грн. 04 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови (враховуючи перебування судді Кропивної Л.В. у відпустці з 11.03.2024 по 24.03.2024) складено: 25.03.2024 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Барсук