ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Справа № 918/1280/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

скаржника - Стеценко А.І., Нечитайло Т.В.

боржника - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23 (постановлену суддею Політика Н.А.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23 відмовлено у відкритті провадження у справі №918/1280/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про банкрутство Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс". Заяву арбітражного керуючого Плесюка Олексія Степановича від 07.12.2023 №01-20/648 про участь у справі - залишено без розгляду.

Вказана ухвала мотивована тим, що кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" не надано доказів, що він звертався до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії за вчиненням виконавчого напису на Фінансовій аграрній розписці від 19.03.2021 № 13 та № 14. Місцевий господарський суд повважав, що вимоги заявника до боржника носять спірний характер, оскільки вони не визнаються та заперечуються боржником. Крім того, сума, яка стала основою для подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" заяви про банкрутство, виникла на підставі зобов`язань згідно Договору поставки № від 19.11.2019, на виконання зобов`язань по якому Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" було видано фінансові аграрні розписки, а також про стягнення заборгованості по якому наявний судовий розгляд справи № 918/1038/23. Суд дійшов висновку про те, що наявність заперечень боржника щодо кредиторських вимог ініціюючого кредитора, які були викладені у відзиві на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, є свідченням наявності спору про право щодо таких вимог ініціюючого кредитора.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23 скасувати, справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Рівненської області. Провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - Закон України "Про аграрні розписки";

- стаття 5 Закону України "Про аграрні розписки" встановлює, що фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму;

- аграрну розписку не можна ототожнювати із договором поставки (чи іншим), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника, оскільки аграрна розписка є абсолютно іншим та самодостатнім правочином;

- згідно правових висновків Верховного Суду для набуття статусу кредитора за аграрною розпискою відповідно до статті 1 Закону України "Про аграрні розписки" у спірних правовідносинах визначальним є доведення позивачем та встановлення судами наявності зобов`язальних відносин за договором (договорами), за якими боржником за аграрною розпискою було видано таку аграрну розписку, а не зазначення реквізиту такого договору (договорів) у фінансовій аграрній розписці, виключні вимоги до змісту якої визначаються статтею 6 Закону України "Про аграрні розписки";

- аграрна розписка не є забезпечувальним зобов`язанням (забезпеченням) в розумінні Глави 49 ЦК України;

- посилання суду першої інстанції на ненадання доказів звернення за вчиненням виконавчих написів на аграрних розписках не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не може жодним чином впливати на питання відкриття провадження у справі про банкрутство;

- за умови відсутності доказів погашення боргу судом безпідставно було відмовлено у відкритті провадження у справі;

- у разі не доведення боржником своєї платоспроможності при розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а саме шляхом погашення зобов`язань перед кредитором, то встановлення факту платоспроможності чи неплатоспроможності відбувається вже в процедурі розпорядження майном боржника за допомогою аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, проведеного розпорядником майна;

- суд першої інстанції не досліджуючи жодних доказів, зробив свої висновки про платоспроможність боржника опираючись виключно на слова боржника;

- спір у справі №918/1038/23 не стосується оскарження самих аграрних розписок, розміру боргу по ним, дійсності окремих їх положень, натомість, стосується заборгованості по окремому правочину - Договору поставки;

- наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.

05.03.2024 на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №918/1280/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 поновлений строк на подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23. Відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23. Розгляд апеляційної скарги призначений на "26" березня 2024 р. об 11:00 год.

25.03.2024 на адресу суду від Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу ТОВ "Суффле Агро Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23 залишити без задоволення.

25.03.2024 на адресу суду від Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника заявника закордоном з волонтерською метою.

В судовому засіданні представники скаржника заперечили клопотання представника Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс" про відкладення розгляду справи та підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

В судове засідання представник боржника не з`явився.

Щодо клопотання ПП "Арго-Експрес-Сервіс" про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ухвалою суду від 06.03.2024 явка представників сторін в судове засідання 26.03.2024 не визнавалася обов`язковою.

Враховуючи, що ПП "Арго-Експрес-Сервіс" як юридична особа не позбавлений права надавати повноваження на представництво своїх інтересів будь-якій кількості осіб та будь-якому іншому представникові, а не з`явлення в судове засіданні представників учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданн, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання ПП "Арго-Експрес-Сервіс" про відкладення розгляду справи.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що 19.03.2021 Приватним підприємством "Арго-Експрес-Сервіс" (боржник) було видано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (кредитор та отримувач коштів) Фінансову аграрну розписку №13.

Згідно п. 1 Фінансової аграрної розписки №13 розписка встановлює безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору грошову суму у розмірі 30 002 328 грн 72 коп. у строк до 30.10.2021 (включно).

В пункті 3 Фінансової аграрної розписки №13 зазначено, що цією розпискою забезпечується виконання зобов`язань за Договором № від 19.11.2019, укладеним між боржником та кредитором.

Відповідно до п. 4 Фінансової аграрної розписки №13 Приватне підприємство "Арго-Експрес-Сервіс" зобов`язується здійснити оплату згідно п. 1 Розписки в безготівковій формі на рахунок Кредитора в АТ "Креді Агріколь Банк".

Також 19.03.2021 Приватним підприємством "Арго-Експрес-Сервіс" (боржник) було видано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (кредитор та отримувач коштів) Фінансову аграрну розписку №14.

Згідно п. 1 Фінансової аграрної розписки №14 розписка встановлює безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору грошову суму у розмірі 30 076 475 грн 94 коп. у строк до 30.10.2021 (включно).

В пункті 3 Фінансової аграрної розписки №14 зазначено, що цією розпискою забезпечується виконання зобов`язань за Договором № від 19.11.2019, укладеним між боржником та кредитором.

Відповідно до п. 4 Фінансової аграрної розписки №14 Приватне підприємство "Арго-Експрес-Сервіс" зобов`язується здійснити оплату згідно п. 1 Розписки в безготівковій формі на рахунок Кредитора в АТ "Креді Агріколь Банк".

В забезпечення виконання зобов`язання за цією розпискою боржник передає в заставу майбутній врожай цукрового буряку, що вирощується на земельних ділянках згідно переліку (п. 5 Фінансових аграрних розписок від 19.03.2021 №13 та №14).

В пункті 10 Фінансових аграрних розписок від 19.03.2021 №13 та №14 погоджено, що не пізніше 31.10.2021 зібраний врожай цукрового буряку має бути доставлений боржником на переробку за власний рахунок на умовах DAP (склад) у відповідності до Інкотермс 2010/2020 на наступний склад: ПП "Агро-Експрес-Сервіс", місце зберігання: Волинська область, Горохівський район, смт. Мар`янівка, вул. Незалежності 13.

Відповідно до п. 10.2. Фінансових аграрних розписок від 19.03.2021 №13 та №14 у разі зазначення в пункті 10 розписки складу боржника в якості місця зберігання врожаю, боржник зобов`язаний в будь-який момент на вимогу представників кредитора (але в будь-якому разі протягом 24-х годин із моменту повідомлення електронною поштою та/чи смс за реквізитами, вказаними в Розписці) надати їм повний доступ до місця зберігання та можливість перевірки наявності врожаю та його якості із укладенням за результатами такого огляду відповідного Акту огляду врожаю (чи аналогічного за змістом).

Згідно п. 21 Фінансової аграрної розписки від 19.03.2021 №13 та №14, у разі не виконання боржником зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний в ній строк кредитор має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому чинним законодавством для виконання правочинів, що встановлюють безумовне грошове зобов`язання.

Згідно п. 22 Фінансової аграрної розписки від 19.03.2021 №13 та №14 у разі відсутності у боржника грошових коштів та/чи предмета застави для забезпечення виконання зобов`язань перед кредитором за аграрною розпискою, кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок іншого будь-якого майна боржника.

27.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" надіслало боржнику вимогу від 22.08.2023 №13/ар про усунення порушення та виконання зобов`язання, відповідно до якої вимагало виконати взяті на себе зобов`язання за Фінансовою аграрною розпискою від 19.03.2021 №13 та здійснити оплату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 30 002 328 грн 72 коп. безумовного грошового зобов`язання та 15 001 164 грн 36 коп. штрафу відповідно до пункту 19 розписки.

Оскільки боржник неналежним чином виконував Фінансову аграрну розписку від 19.03.2021 року №13, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс" про стягнення штрафу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.01.2023 у справі №918/806/22 судом було встановлено неналежне виконання заборгованості за Фінансовою аграрною розпискою від 19.03.2021 №13 та стягнуто з боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" штраф у сумі 3 000 000 грн 00 коп.

Судом встановлено, що станом на момент звернення із даною заявою, боржник сплатив загалом 26 502 328 грн 72 коп. на погашення безумовного грошового зобов`язання за Фінансовою аграрною розпискою від 19.03.2021 №13, в результаті чого борг боржника за вказаною розпискою складає 3 500 000 грн 00 коп.

Крім того, боржник не сплатив кошти на виконання Фінансової аграрної розписки №14, з огляду на що Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс" про стягнення штрафу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.03.2023 у справі №918/808/22 судом було встановлено неналежне виконання заборгованості за Фінансовою аграрною розпискою № 14 та стягнуто з боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" штраф у сумі 1 503 823 грн 80 коп.

15.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" надіслало боржнику заяву від 14.12.2023 про часткове прощення боргу за аграрною розпискою, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" частково звільнило Приватне підприємство "Арго-Експрес-Сервіс" від зобов`язання зі сплати безумовного грошового зобов`язання за Фінансовою аграрною розпискою від 19.03.2021 №14, шляхом часткового прощення боргу в сумі 16 576 475 грн 94 коп., у зв`язку із чим дане зобов`язання вважається припиненим, а сума зобов`язання зі сплати безумовного грошового зобов`язання складає 13 500 000 грн 00 коп.

Таким чином, загальна заборгованість боржника зі сплати безумовного грошового зобов`язання за Фінансовими аграрними розписками від 19.03.2021 №13 та №14 складає 17 000 000 грн 00 коп.

Також судом встановлено, що 09.10.2023 до Господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення 161 677 528 грн 40 коп., з яких: 18 161 062 грн 48 коп. - основний борг, 55 187 436 грн 15 коп. - інфляційні втрати, 21 320 693 грн 17 коп. - 12 % річних, 64 284 177 грн 18 коп. - пеня, 2 724 169 грн 37 коп. - штраф (справа № 918/1038/23).

В обґрунтування позовних вимог у справі №918/1038/23 позивач вказує на невиконання відповідачем зобов`язань по Договору поставки № від 19.11.2019 в частині повного та своєчасного проведення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 відкрито провадження у справі №918/1038/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", поданою 03.10.2023, про стягнення крім іншого, 18 161 062 грн 48 коп. основного боргу згідно Договору поставки № від 19.11.2019.

09.10.2023 згідно платіжної інструкції №273, Приватне підприємство "Арго-Експрес-Сервіс" здійснило платіж в розмірі 1 000 000 грн 00 коп., з призначенням платежу "оплата згідно Фінансової аграрної розписки № 13 від 19.03.2021 (№ 6268 в реєстрі АР)".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" у справі №918/1038/23 подало заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.12.2023 зменшено позовні вимоги в частині стягнення основного боргу до суми 17 161 062 грн 48 коп. за Договором поставки № від 19.11.2019.

18.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс". Підставою звернення є існування боргу в розмірі 17 000 000 грн 00 коп. згідно Фінансових аграрних розписок від 19.03.2021 №13 та №14, якими забезпечуються виконання зобов`язань за Договором поставки № від 19.11.2019.

Обґрунтовуючи доводи заяви, ТОВ "Суффле Агро Україна" зазначає, що предмет застави без згоди кредитора було перероблено та використано боржником для власного виробництва цукру, у зв`язку із чим предмет застави перестав існувати, а кредитор не має наміру реалізовувати свої права в рамках даного судового провадження як заставний кредитор.

Вищевикладені обставини, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" та визнання вимог ініціюючого кредитора на суму 17 085 140 грн 00 коп., з яких: 17 000 000 грн 00 коп. - вимоги четвертої черги; 85 140 грн 00 коп. - вимоги першої черги.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як зазначалося вище, 19.03.2021 Приватним підприємством "Арго-Експрес-Сервіс" видано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" Фінансову аграрну розписку №13 у розмірі 30 002 328 грн 72 коп. та Фінансову аграрну розписку №14 у розмірі 30 076 475 грн 94 коп.

За умовами Фінансової аграрної розписки №13 та Фінансової аграрної розписки №14, встановлюються безумовні грошові зобов`язання Боржника сплатити Кредитору у строк до 30.10.2021 (включно) грошові суми у розмірі 30 002 328 грн 72 коп. та у розмірі 30 076 475 грн 94 коп.

Кредитором та отримувачем коштів за цими Аграрними розписками є Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна".

Колегія суддів зазначає що у даній справі взаємні права та обов`язки між сторонами у справі виникли саме на підставі виданих боржником 19.03.2021 Фінансової аграрної розписки №13 та Фінансової аграрної розписки №14, що були нотаріально посвідчені, і які є окремим видом правочину.

Відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок регулюються Законом України "Про аграрні розписки".

Відповідно до визначення термінів, що містяться у статті 1 Закону України "Про аграрні розписки":

- аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах;

- боржник за аграрною розпискою - особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах;

- кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом;

Положеннями ст. 5 Закону Україну "Про аграрні розписки" (у редакції, чинній на момент видачі аграрної розписки) передбачено, що фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості. Виконання боржником зобов`язань за фінансовими аграрними розписками здійснюється лише в безготівковій формі.

При цьому аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - Закон України "Про аграрні розписки". Аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору.

Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 924/233/21, від 24.05.2022 у cправі № 906/708/20, від 12.07.2022 у справі №902/698/21, від 10.08.2023 у справі №918/246/23, від 21.11.2023 у справі №922/470/22, від 12.12.2023 у справі №922/2154/22.

Судом встановлено, що грошове зобов`язання боржника у заявленому ініціюючим кредитором розмірі виникло саме на підставі виданих боржником Приватним підприємством "Арго-Експрес-Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" Фінансової аграрної розписки №13 та Фінансової аграрної розписки №14 про безумовне грошове зобов`язання Боржника сплатити грошові кошти Кредитору у строк до 30.10.2021, які посвідчені приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчуком С.В. та зареєстровані у реєстрі за №660 та №661 (у Реєстрі аграрних розписок - за №6268 та №661).

Положеннями ст. 9 Закону Україну "Про аграрні розписки" передбачено, що аграрна розписка видається окремо на кожний вид сільськогосподарської продукції, визначений родовими або індивідуальними ознаками. Товарна аграрна розписка може видаватися на кожен погоджений боржником та кредитором обсяг поставки узгодженої сільськогосподарської продукції. Під час видачі аграрна розписка підлягає нотаріальному посвідченню в порядку, передбаченому Законом України "Про нотаріат" для правочинів, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відомості про аграрну розписку в момент її посвідчення вносяться до Реєстру аграрних розписок особою, яка вчиняє нотаріальні дії. Відомості про предмет застави за аграрною розпискою вносяться до Державного реєстру обтяжень рухомого майна особою, яка вчиняє нотаріальні дії, в момент нотаріального посвідчення аграрної розписки. У разі наявності додаткового забезпечення аграрної розписки інформація про таке забезпечення може вноситися до відповідних реєстрів згідно із законодавством. Аграрна розписка вважається виданою з дня її реєстрації в Реєстрі аграрних розписок.

Відповідно до ст. 12 Закону Україну "Про аграрні розписки", аграрні розписки діють до повного їх виконання. За згодою кредитора дата виконання зобов`язань за аграрною розпискою може бути перенесена на наступний маркетинговий рік.

Фінансові аграрні розписки виконуються шляхом перерахування боржником за аграрною розпискою грошових коштів на вказаний кредитором за аграрною розпискою банківський рахунок.

Кредитор за аграрною розпискою зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання виконання зобов`язання за аграрною розпискою зробити на аграрній розписці напис "Виконано", що скріплюється підписом кредитора, і повернути таку аграрну розписку боржнику. Повернення здійснюється шляхом особистої передачі аграрної розписки від кредитора до боржника, а в разі неможливості - шляхом направлення цінним листом з описом вкладення на адресу боржника, вказану в аграрній розписці.

Після повернення боржнику за аграрною розпискою оригіналу аграрної розписки з відміткою про її виконання боржник за аграрною розпискою має право звернутися до особи, яка вчиняє нотаріальні дії, для внесення запису про виконання аграрної розписки до відповідних реєстрів.

Аграрна розписка з відміткою про її виконання до повторного обігу не допускається. Інформація про видані аграрні розписки та їх виконання зберігається в Реєстрі аграрних розписок не менше 10 років.

За згодою кредитора за аграрною розпискою і боржника за аграрною розпискою допускається часткове виконання зобов`язань за аграрною розпискою. Для цього в товарній аграрній розписці погоджується розмір мінімальної партії сільськогосподарської продукції, яка може бути поставлена на її часткове виконання. У фінансовій аграрній розписці визначається мінімальний обсяг грошових коштів, який може бути сплачений на часткове виконання фінансової аграрної розписки. Якщо в тексті аграрної розписки не міститься застереження про мінімальний розмір часткового виконання аграрної розписки, кредитор за аграрною розпискою має право відмовитися від прийняття часткового виконання зобов`язань боржника за аграрною розпискою.

У разі отримання часткового виконання за аграрною розпискою на ній робиться напис, в якому фіксуються виконана частина зобов`язання та розмір зобов`язання, що зберігається. Такий напис скріплюється підписами боржника за аграрною розпискою та кредитора за аграрною розпискою. При цьому забезпечення аграрної розписки заставою зберігається в первинному обсязі.

Приписами ст. 13 Закону Україну "Про аграрні розписки" унормовано, що наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.

Отже, сама по собі відсутність напису "Виконано", при умові настання строку виконання фінансової аграрної розписки, свідчить про наявність безспірних вимог кредитора до боржника.

Відповідних висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 10.08.2021 у справі №924/1336/20, від 30.03.2021 у справі №910/14168/19, від 13.07.2021 у справі №925/1282/20.

При цьому, судом також враховано позицію Верховного Суду, висвітлену у постанові від 27.01.2022 у справі №924/233/21, де зокрема, зазначено, що проаналізувавши зазначені норми Закону Україну "Про аграрні розписки", суди попередніх інстанцій правильно зазначили про те, що аграрну розписку не можна ототожнювати із договором поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника. При оформленні та видачі аграрної розписки наявність такого зустрічного зобов`язання необхідна виключно для підтвердження статусу кредитора та можливості видачі аграрної розписки.

Аграрна розписка не є і додатком до договору поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника.

При цьому аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - Закону Україну "Про аграрні розписки". Аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.06.2022 року у справі №910/430/21, видана позивачем аграрна розписка та договір поставки є за своєю правовою природою двома окремими правочинами, а тому внесення певних змін до договору поставки не впливає на юридичну силу самої аграрної розписки та зобов`язання позивача щодо виконання такої аграрної розписки на умовах, які в ній визначені, до внесення змін до такої аграрної розписки.

Отже, наведені висновки Верховного Суду свідчать, що аграрна розписка є окремим самостійним правочином та виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого).

При цьому, судом встановлено, що на момент розгляду справи, матеріали справи не містять доказів щодо погашення Боржником заборгованості за Фінансовою аграрною розпискою №13 та Фінансовою аграрною розпискою №14 від 19.03.2021. На вказаних аграрних розписках відсутні відмітки "Виконано".

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про банкрутство відкривається господарським судом за заявою юридичної особи, фізичної особи або фізичної особи-підприємця за наявності неплатоспроможності боржника або у разі загрози його неплатоспроможності.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (стаття 215 Господарського кодексу України, стаття 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (стаття 219 Кримінального кодексу України).

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів є однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство.

Положення статті 1 КУзПБ визначають, що неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Частинами першою, другою статті 34 КУзПБ унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 23.09.2021 № 910/866/20, від 21.10.2021 у справі № 913/479/18, від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20).

Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №914/1126/14, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20, від 09.06.2022 у справі № 922/313/20 (922/3069/21).

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №910/14923/20).

Згідно з преамбулою КУзПБ цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

За змістом цієї статті перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Підставою для відмови у відкритті провадження у справі за положеннями частини шостої статті 39 КУзПБ, зокрема є те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Отже, з урахуванням також положень КУзПБ: статті 1 (щодо визначення неплатоспроможності, особи кредитора, грошового зобов`язання, його складу), частини першої, другої статті 34 (щодо форми та змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), частини першої статті 35, частин першої - п`ятої статті 39 (щодо порядку відкриття провадження у справі про банкрутство), завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет:

- наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ;

- встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

- встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Суд зауважує, що встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 13.08.2020 у справі №910/4658/20.

Суд також враховує висновок Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 у справі №905/2030/19: "у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження".

Враховуючи також положення статей 13, 73, 74 ГПК України щодо порядку розподілу між сторонами тягаря доказування у господарському процесі, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.

У цих висновках суд звертається до правової позиції, сформульованої судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 22.09.2021 у справі №911/2043/20 з посиланням також на висновки Верховного Суду в постанові від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20.

Крім цього, свідченням наявності спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 КузПБ, можуть бути заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову (предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора).

Задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, від 20.12.2021 у справі №911/3185/20, від 06.04.2023 у справі №902/560/20).

Водночас, сам по собі момент звернення із позовом (предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора), зокрема, після подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (за умови, що це звернення мало місце до дати проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство), не має остаточно-визначального характеру, оскільки на існування цього спору можуть вказувати також інші фактори та докази, зокрема:

- характер та зміст заперечень боржника проти вимог про відкриття провадження у справі про банкрутство (заперечення факту виникнення та існування боргу у конкретних правовідносинах або факту виникнення цих правовідносин, або особи кредитора тощо);

- хронологія обставин та фактів, що передували виникненню спору - правовідносини та обставини, якщо вони мали місце до ініціювання справи про банкрутство боржника (листування між сторонами із запереченням боржником боргу, заявленого кредитором у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство), обставини та підстави виникнення цього боргу, набуття кредитором відповідних прав тощо.

Як зазначалося вище, 09.10.2023 до Господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення 161 677 528 грн 40 коп., з яких: 18 161 062 грн 48 коп. - основний борг, 55 187 436 грн 15 коп. - інфляційні втрати, 21 320 693 грн 17 коп. - 12 % річних, 64 284 177 грн 18 коп. - пеня, 2 724 169 грн 37 коп. - штраф (справа №918/1038/23). В обґрунтування позовних вимог у справі №918/1038/23 позивач вказує на невиконання відповідачем зобов`язань по Договору поставки № від 19.11.2019 в частині повного та своєчасного проведення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 відкрито провадження у справі №918/1038/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", поданою 03.10.2023, про стягнення крім іншого, 18 161 062 грн 48 коп. основного боргу згідно Договору поставки № від 19.11.2019.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.12.2023 зменшено позовні вимоги в частині стягнення основного боргу до суми 17 161 062 грн 48 коп. за Договором поставки № від 19.11.2019.

Поряд з цим, 18.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс". Підставою звернення є існування боргу в розмірі 17 000 000 грн 00 коп. згідно Фінансових аграрних розписок від 19.03.2021 №13 та №14, якими забезпечуються виконання зобов`язань саме за Договором поставки № від 19.11.2019.

Водночас, як зазначалося вище, аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору.

Отже, звернення із позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення заборгованості за невиконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки № від 19.11.2019 в частині повного та своєчасного проведення розрахунків, не може свідчити про наявність спору про право у розумінні положень частини шостої статті 39 КУПБ оскільки аграрна розписка не є тотожною договору поставки та не є додатком до такого договору.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо заперечення факту виникнення та існування боргу у спірних правовідносинах; також відсутні докази, що до ініціювання справи про банкрутство боржника існувало листування між сторонами із запереченням боржником боргу, заявленого кредитором у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів не вважає таким запереченням, яке свідчить про існування спору про право, відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство та заперечення боржника у підготовчому засіданні, у яких боржник заперечив заборгованість.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 26.12.2023 постановлено прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс" до розгляду та призначено підготовче засідання на 15.01.2024.

12.01.2024 від боржника до суду першої інстанції надійшов відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, в якому просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс".

Отже, заперечення боржника надійшли до суду лише після подання заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Арго-Експрес-Сервіс", що не може свідчити про наявність спору про право.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора за спірними аграрними розписками.

Також боржник стверджує, що Приватне підприємство "Агро-Експрес-Сервіс" виконало грошові зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" за увесь період співпраці більше ніж на 670 000 000 грн 00 коп., що свідчить про спроможність боржника виконувати свої зобов`язання без застосування процедур банкрутства.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тверджень боржника щодо спроможності виконувати свої зобов`язання без застосування процедур банкрутства.

Крім того, в абзаці 3 частини другої статті 45 КУзПБ визначено, що забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Ініціюючим кредитором в даній справі у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство заявлено про відмову від забезпечення за вимогами згідно розписок.

З аналізу приписів ст. ст. 34, 39 КУзПБ вбачається, що при подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не встановлюється обов`язку для кредитора-заявника (ініціюючого кредитора) додавати до такої заяви докази вжиття заходів щодо стягнення з боржника суми боргу.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на ненадання доказів звернення за вчиненням виконавчих написів на аграрних розписках не відповідає вимогам чинного законодавства.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги викладені у апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження, враховуються колегією суддів, як обґрунтовані та підставні, що є наслідком задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом статті 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 280 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" слід задоволити, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23 - скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справу слід направити до Господарського суду Рівненської області для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції не вирішує питання розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги, а такі витрати мають бути розподілені судом першої інстанції за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки справа №918/1280/23 направляється для продовження розгляду до Господарського суду Рівненської області,

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23 задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі №918/1280/23 скасувати.

Справу №918/1280/23 направити для продовження розгляду до Господарського суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "28" березня 2024 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.