ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024м. ДніпроСправа № 904/353/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТД САТО"

до Акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД"

про стягнення боргу

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 18 480,00 грн. - основного боргу, 92,54 грн. - 3 % річних, 943,68 грн. - пені, 129,36 грн. - індексу інфляції, 3 028,00 грн. - судового збору.

Господарський суд Дніпропетровської області 31.01.2024 відкрив провадження у справі №904/353/24 та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

Враховуючи, що Відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч.7 ст.6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 2 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, Відповідачі є обізнаними про вирішення спору, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 31.01.2024, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2022 сторони уклали Договір поставки № 16/22 (далі Договір), за п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник (Позивач) зобов`язується передати у власність Покупцю (Відповідачеві), а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у Специфікаціях, які оформлюються у вигляді Додатків і складають невід`ємну частину Договору.

Ціна за одиницю виміру товару, яка зазначена в узгоджених сторонами Специфікаціях, є фіксованою і не підлягає збільшенню, якщо інше не обумовлено у Специфікаціях (п. 2.3. Договору).

Сума цього Договору визначається як загальна вартість товару, поставленого за весь період дії цього Договору на підставі оформлених сторонами Специфікацій (п.2.4. Договору).

Товар передається Постачальником Покупцю на підставі видаткової накладної з відміткою Покупця про приймання товару, якщо інше не обумовлено у Специфікаціях (п.3.5. Договору).

Датою поставки товару і датою переходу права власності на товар є дата, зазначена Покупцем у видатковій накладній при прийманні товару. Сторони у Специфікації можуть обумовити інші умови визначення дати поставки товару і дати переходу права власності на товар (п. 3.6. Договору).

Разом з товаром Постачальник передає Покупцю наступні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну; сертифікат якості виробника: документи, визначені відповідною Специфікацією. Всі первинні документи повинні бути підписані уповноваженою на те особою з розшифруванням її підпису та завірені печаткою Постачальника (п. 3.7. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за цим Договором Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника в порядку та строки, зазначені у Специфікаціях.

При здійсненні оплати на умовах передплати Покупець перераховує грошові кошти у розмірі вартості узгодженої партії товару.

При здійсненні оплати з відстрочкою платежу Покупець перераховує грошові кошти за фактично прийняту вагу/кількість товару.

У випадку невиконання, або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором, винна сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та/або чинним законодавством України, з відшкодуванням добросовісній стороні фактично заподіяного збитку (п. 7.1. Договору).

У випадку порушення строків оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 7.2. Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (п. 11.1. Договору).

Строк дії цього Договору встановлюється на період з 28.01.2022 року по 31.12.2024 року, а в частині не виконаних зобов`язань - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 11.2. Договору).

Додатком № 9 до Договору визначено Специфікацію, відповідно до якої Постачальник повинен поставити Покупцю товар Стрічка гумова 6х100х2800мм б/в 1 400 шт. 92 400,00 грн.

Авансовий платіж у розмірі 80 % від вартості погодженої партії товару Покупець перераховує протягом 1-го банківського дня від дати надання Постачальником рахунку на оплату (п. 5 Специфікації).

Остаточний розрахунок за поставлену по даній Специфікації партію товару Покупець здійснює протягом 10 календарних днів від дати поставки (п. 6. Специфікації).

Позивач виставив Відповідачеві рахунок на оплату № 80 від 10.11.2023 на суму 92 400,00 грн.

Відповідач вніс авансовий платіж у розмірі 73 920,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2044 від 15.11.2023.

16.11.2023 Позивач поставив Відповідачеві товар на загальну суму 92 400,00 грн., що підтверджується, видатковою накладною № 52 від 16.11.2023, підписаною сторонами без зауважень.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, у зв`язку з чим, в останнього виник борг у розмірі 18 480,00 грн.

08.12.2023 Позивач направив Відповідачеві претензію про стягнення заборгованості № 0812 від 08.12.2023, в якій просив розглянути дану претензію протягом 30-ти днів з дня її отримання та перерахувати борг в розмірі 18 480,00 грн. та пеню 194,42 грн.

21.12.2023 Відповідач отримав претензію № 0812 від 08.12.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 446.

За даними Позивача, зазначена претензія залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

На прострочений борг Відповідача, Позивач за період з 27.11.2023 по 26.01.2024 нарахував 943,68 грн. пені, 92,54 грн. 3 % річних, 129,36 грн. індексу інфляції за грудень 2023 рік.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт поставки Позивачем товару Відповідачеві, настання/ненастання строку оплати, обґрунтованість стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи і докази Позивача не заперечував і не спростував.

Перевіривши доводи і докази Позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд частково погоджується з Позивачем.

Так, 28.01.2022 сторони уклали Договір поставки № 16/22, за п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у Специфікаціях, які оформлюються у вигляді Додатків і складають невід`ємну частину Договору.

Також у Договорі та Специфікації до нього погоджено товар, його ціну та порядок розрахунків.

Позивач виставив Відповідачеві рахунок на оплату № 80 від 10.11.2023 на суму 92 400,00 грн.

Відповідач провів авансовий платіж у розмірі 73 920,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2044 від 15.11.2023.

16.11.2023 Позивач поставив Відповідачеві товар на загальну суму 92 400,00 грн., що підтверджується, підписаною сторонами без зауважень, видатковою накладною № 52 від 16.11.2023.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, специфікацію, видаткову накладну, платіжне доручення), беручи до уваги відсутність заперечень Відповідача, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення основного боргу 18 480 грн.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", суд встановив, що розрахунки індексу інфляції проведено правильно, нарахування пені та 3 % річних проведено неправильно.

Так, в п. 6 Специфікації визначено, що остаточний розрахунок за поставлену по даній Специфікації партію товару Покупець здійснює протягом 10 календарних днів від дати поставки.

Згідно зі ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, оскільки останній день (26.11.2023) припав на неділю, останнім днем оплати виходить 27.11.2023, за перерахунком суду, з урахуванням положень ст. 254 ЦК України, 3 % річних за період з 28.11.2023 по 26.01.2024 становить 91,02 грн.

Щодо нарахування пені, суд бере до уваги, що сторонами не погоджено базу її нарахування, що вбачається з п. 7.2. Договору, на який в позові посилається Позивач: " у випадку порушення строків оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 цього Закону).

Правова позиція щодо необхідності визначення у правочині умов щодо розміру та бази нарахування пені викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18.

Відтак, вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 18 480,00 грн. основного боргу, 129,36 грн. індексу інфляції, 91,02 грн. 3 % річних, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, з урахуванням коефіцієнту 0,8 (позов подано в системі "Електронний суд").

Оскільки Позивач у позовній заяві повідомив про очікувані (попередні) витрати на правничу допомогу, це питання не розглядається судом.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський трубний завод" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115, код 05393139) на користь Товариства з обмеженою відповідальність "ЛТД САТО" (49049, м. Дніпро, вул. Верхоянська, буд. 49, кв. 1, код 44536056) 18 480,00 грн. основного боргу, 129,36 грн. індексу інфляції, 91,02 грн. 3 % річних, 2 305,85 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Суддя С.Г. Юзіков