ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/1257/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В."

до відповідача: Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про: стягнення 34 847,09 грн інфляційних втрат та відсотків річних.

та за зустрічним позовом: Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В."

про: стягнення 79 016,49 грн

секретар судового засідання: С.Коваль

представники:

від ТОВ "Браво Н.В.": М.Черноус

від АТ "НАЕК" "Енергоатом" ВП "РАЕС": М.Гутнік

ОПИС СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 34 847,09 грн інфляційних втрат та відсотків річних.

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." про стягнення 79 016,49 грн, з яких: 35 089,56 грн пені та 43 926,93 грн штрафу.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Первісні позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." та Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" уклали договір поставки № 53-122-01-23-12878.

У зв`язку з простроченням оплати поставленого товару позивач за первісним позовом нарахував відповідачу інфляційні втрати та відсотки річних.

У своєму відзиві на позов відповідач за первісним позовом визнав суму основного боргу, проте заперечив проти нарахування інфляційних втрат та відсотків річних.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач вказав, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, у зв`язку з чим нараховано неустойку у вигляді 35 089,56 грн пені та 43 926,93 грн штрафу.

Процесуальні дії у справі

Товариство з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 756 486,51 грн.

Ухвалою суду від 25 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23 січня 2024 року.

09 січня 2024 року відповідачем за первісним позовом подано відзив на позов.

09 січня 2024 року Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філія Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." про стягнення 79 016,49 грн, з яких: 35 089,56 грн пені та 43 926,93 грн штраф.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

18 січня 2024 року від Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява про заміну сторони.

22 січня 2024 року позивачем за первісним позовом подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року замінено відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" його правонаступником - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Також вказаною ухвалою роз`єднано позовні вимоги, виділивши в самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 739 454,04 грн заборгованості.

Первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 11 145,47 грн інфляційних втрат та 5 887,00 грн 3 % річних, та зустрічні позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." про стягнення 35 089,56 грн пені та 43 926,93 грн штрафу розглядати у справі №918/1257/23.

16 лютого 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." подало до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач за первісним позовом просив суд стягнути з відповідача 34 847,09 грн інфляційних втрат та відсотків річних.

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року вказану заяву про збільшення розміру позовних вимог залишено без руху, встановлено заявнику строк для усунення недоліків заяви.

22 лютого 2024 року заявник усунув недоліки заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 05 березня 2024 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." про збільшення розміру позовних вимог, підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено 19 березня 2024 року.

В судовому засіданні представник первісного позивача первісний позов підтримав в задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом підтримав позов, в задоволенні первісного позову просив суд відмовити.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

31 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." (позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом/постачальник) та Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діяв Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом/замовник) уклали договір поставки №53-122-01-23-12878 (надалі договір), відповідно до предмету якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язувався поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язувався оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації (додаток №1 до договору).

Згідно з умовами пункту 2.2. договору, загальна сума договору (вартість продукції) становить 1 439 988,60 гривень.

Згідно з умовами пункту 3.1. договору, сторонами погоджено, що продукція поставляється в межах бюджетного року, який закінчується 24.12.2023 року.

Відповідно до специфікації до договору, строк поставки товару становить 160 календарних днів з дня оприлюднення договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно із Законом України "Про публічні закупівлі" (з урахуванням пункту 3.1. договору).

Пунктом 4.2. договору визначено, що якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічним вимогам (додаток 2 до даного договору).

Згідно з умовами пункту 8.1. договору, приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2021, при наявності товарно-супровідних документів передбачених пунктом 8.2. даного договору.

Згідно з положеннями пункту 8.3. договору, успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно зі Стандартом Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС" СОУ НАЕК 038:2021.

Відповідно до пункту 6.2. договору, про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

На виконання своїх зобов`язань за договором поставки ТОВ "Браво Н.В." здійснило поставку (передало у власність) відповідачу продукцію згідно видаткових накладних: №БР00-000811 від 03 березня 2023 року на суму 144 012,00 грн, №БР00-000813 від 06 березня 2023 року на суму 136 068,00 грн, №БР00-001460 від 31 березня 2023 року на суму 172 335,60 грн, №БР00-001461 від 03 квітня 2023 року на суму 158 118,96 грн, №БР00-001896 від 21 квітня 2023 року на суму 201 926,40 грн, №БР00-004954 від 14 серпня 2023 року на суму 130 427,64 грн, №БР00-005410 від 04 вересня 2023 року на суму 269 665,20 грн, №БР00-005819 від 18 вересня 2023 року на суму 227 434,80 грн, всього на суму 1 439 988,60 грн.

Поставлена продукція пройшла вхідний контроль (ВК-1) відповідача, що підтверджується ярликами на придатну продукцію, в розрізі наступних накладних:

- №БР00-000811, №БР00-000813 ярлик оформлено 06 березня 2023 року (строк оплати по 20 квітня 2023 року);

- №БР00-001460, №БР00-001461 ярлик оформлено 04 квітня 2023 року (строк оплати по 19 травня 2023 року);

- №БР00-001896 ярлик оформлено 25 квітня 2023 року (строк оплати по 09 червня 2023 року);

- №БР00-004954 ярлик оформлено 16 серпня 2023 року (строк оплати по 30 вересня 2023 року);

- №БР00-005410 ярлик оформлено 09 вересня 2023 року (строк оплати по 23 жовтня 2023 року);

- №БР00-005819 ярлик оформлено 25 вересня 2023 року (строк оплати по 09 листопада 2023 року).

Згідно з умовами пункту 6.1. договору, оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно з СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

Замовником здійснено наступні проплати за отриманий товар в розрізі накладних:

- №БР00-000811: 07.06.23 - 11040,00 грн, 13.06.23 - 104 400,00 грн, 15.06.23 - 28 572,00 грн;

-№БР00-000813: 15.06.23 - 36 068,00 грн, 19.06.23 - 100 000,00 грн;

- №БР00-001460: 15.06.23 - 25 891,62 грн, 23.06.23 - 46 443,98 грн, 18.07.23 - 100 000,00 грн;

- №БР00-001461: 04.07.23 - 58 118,96 грн, 25.07.23 - 100 000,00 грн;

- №БР00-001896: 17.10.23 - 30 000,00 грн, 24.10.23 - 40 000,00 грн, 07.11.23 - 10 000,00 грн, 14.11.23 - 10 000,00 грн, 12.12.23 - 20 000,00 грн, 19.12.23 - 20 000,00 грн, 26.12.23 - 71 926,40 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач за первісним позовом вказує, що в порушення умов договору відповідач за первісним позовом допустив порушення строків оплати отриманого товару, у зв`язку з чим позивач нарахував 34 847,09 грн інфляційних втрат та відсотків річних.

Обґрунтовуючи свої зустрічні вимоги позивач за зустрічним позовом вказує, що в порушення умов договору відповідач за зустрічним позовом допустив порушення строків поставки товару, так як постачальник повинен був здійснити поставку по 10 липня 2023 року.

Пунктом 8.4 договору сторони погодили, що датою поставки є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Згідно з умовами пункту 9.1 договору, у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочки, а за прострочку поставки на строк понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% вказаної вартості.

У випадку порушення постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань по договору.

На підставі наведених положень договору позивач за зустрічним позовом нарахував відповідачу 35 089,56 грн пені та 43 926,93 грн штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач за первісним позовом вважає свої права щодо оплати поставленого товару в обумовлені договором строки порушеними, у зв`язку з чим він нарахував постачальнику інфляційні втрати та проценти.

Водночас позивач за зустрічним позовом вважає порушеними свої права на своєчасну поставку товару, у зв`язку з чим останній нарахував штрафні санкції.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено умовами договору (пункт 6.1.), оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію.

Заявляючи первісні позовні вимоги позивач вказує, що замовником допущено прострочення оплати за поставлений товар.

Як встановив суд, поставлена продукція пройшла вхідний контроль (ВК-1) відповідача, що підтверджується ярликами на придатну продукцію, а саме в розрізі накладних: №БР00-000811, №БР00-000813 ярлик оформлено 06 березня 2023 року (строк оплати по 20 квітня 2023 року); №БР00-001460, №БР00-001461 ярлик оформлено 04 квітня 2023 року (строк оплати по 19 травня 2023 року); №БР00-001896 ярлик оформлено 25 квітня 2023 року (строк оплати по 09 червня 2023 року); №БР00-004954 ярлик оформлено 16 серпня 2023 року (строк оплати по 30 вересня 2023 року); №БР00-005410 ярлик оформлено 09 вересня 2023 року (строк оплати по 23 жовтня 2023 року); №БР00-005819 ярлик оформлено 25 вересня 2023 року (строк оплати по 09 листопада 2023 року).

При перевірці наданого позивачем за первісним позовом розрахунку суд врахував, що за правилами частини 5 статі 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з нормами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено власний розрахунок інфляційних втрат та відсотків річних, та за розрахунком суду розмір інфляційних втрат складає 15 549,22 грн втрат від інфляції та 11 179,39 грн процентів річних.

При обрахунку суд урахував, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/13071/19 сформулювала позицію щодо нарахування та сплати боржником інфляційних втрат за неповний місяць.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

На думку касаційного суду методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що при з`ясуванні підставності нарахування кредитором інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України судам належить:

- визначити конкретну дату (подію), з настанням якої пов`язується строк виконання грошового зобов`язання;

- дослідити обставини виконання зобов`язання боржником (борг погашався частинами чи однією сумою у повному обсязі);

- з`ясувати період у часі, упродовж якого мало місце прострочення боржника у виконанні зобов`язання перед кредитором.

При визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

В даному аспекті суд звертається до правової позиції наведеної Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19. Так, якщо останній день строку для оплати товару припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу частини п`ятої статті 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення (постанова Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19).

Суд здійснив власний розрахунок пред`явлених вимог в частині стягнення інфляційних втрат та процентів річних. За результатом розрахунку суд визначив наступне.

За накладною №БР00-000811 від 03 березня 2023 року за період з 21 квітня 2023 року по 14 червня 2023 року розмір інфляційних втрат становить 720,06 грн, 3% річних 626,60 грн.

За накладною №БР00-000813 від 06 березня 2023 року за період з 21 квітня 2023 року по 18 червня 2023 року розмір інфляційних втрат становить 1 480,34 грн, 3% річних 647,98 грн.

За накладною №БР00-001460 від 31 березня 2023 року за період з 20 травня 2023 року по 17 липня 2023 року розмір інфляційних втрат становить 829,89 грн, 3% річних 560,00 грн.

За накладною №БР00-001461 від 03 квітня 2023 року за період з 20 травня 2023 року по 24 липня 2023 року розмір інфляційних втрат становить 664,95 грн, 3% річних 699,89 грн.

За накладною №БР00-001896 від 21 квітня 2023 року за період з 10 червня 2023 року по 25 грудня 2023 року розмір інфляційних втрат становить 1 366,11 грн, 3% річних 2 813,70 грн.

За накладною №БР00-004954 від 14 серпня 2023 року за період з 01 жовтня 2023 року по 20 лютого 2023 року розмір інфляційних втрат становить 3 157,89 грн, 3% річних 1 531,48 грн.

За накладною №БР00-005410 від 04 вересня 2023 року за період з 26 жовтня 2023 року по 20 лютого 2023 року розмір інфляційних втрат становить 4 337,06 грн, 3% річних 2 612,03 грн.

За накладною №БР00-005819 від 18 вересня 2023 року за період з 11 листопада 2023 року по 20 лютого 2023 року розмір інфляційних втрат становить 3 657,87 грн, 3% річних 1 904,11 грн.

Разом з тим, як видно з наданого позивачем розрахунку, позивач, здійснивши обрахунок інфляційних втрат по накладній №БР00-001461 не пред`являє їх до стягнення, оскільки на аркуші 29 заяви про збільшення розміру позовних вимог вказує, що по вказаній накладній сумарний розмір інфляційних втрат та відсотків річних становить 483,49 грн. Водночас у розрахунку позивача вказано інфляційне збільшення з негативним значенням стосовно боргу за цією накладною. Таким чином суд робить висновок, що за вказаною накладною позивач заявив до стягнення 483,49 грн процентів річних.

Суд зауважує, що позивач, здійснюючи розрахунок втрат від інфляції та процентів, допустив ряд помилок щодо порядку розрахунку, визначення періодів прострочення (зокрема нарахування у день оплати), та сум боргу на конкретну дату, на які проведено нарахування.

Так за накладною №БР00-001461 позивач не врахував оплату проведену відповідачем 4 липня 2023 року, за накладною № БР00-005819 позивач здійснив розрахунок з неправильної суми боргу тощо.

Також суд зауважує, що позивач у своєму розрахунку не розмежував суми нарахованих ним інфляційних втрат та процентів річних. Разом з тим, здійснюючи розгляд позовних вимог, суд зобов`язаний здійснити перевірку сум, що стягуються та зробити власний розрахунок таких вимог.

З врахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що первісний позов має бути задоволений частково на суму 26 728,61 грн, з яких: 15 549,22 грн інфляційних втрат та 11 179,39 грн процентів річних. В решті позову необхідно відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог суд відзначає наступне.

Як встановив суд, поставка продукції відповідачем за зустрічним позовом відбулася з порушенням строків визначених договором.

Згідно з умовами пункту 3.1. договору специфікації, строк поставки товару становить 160 календарних днів з дня оприлюднення договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно із Законом України "Про публічні закупівлі" (з урахуванням пункту 3.1. договору).

Укладений договір оприлюднено 31 січня 2023 року (том 1, а.с. 179), тобто сторонами узгоджено, що продукція поставляється в строк до 10 липня 2023 року.

Поставки відбулись відповідно до таких накладних: №БР00-000811 від 03 березня 2023 року на суму 144 012,00 грн, №БР00-000813 від 06 березня 2023 року на суму 136 068,00 грн, №БР00-001460 від 31 березня 2023 року на суму 172 335,60 грн, №БР00-001461 від 03 квітня 2023 року на суму 158 118,96 грн, №БР00-001896 від 21 квітня 2023 року на суму 201 926,40 грн, №БР00-004954 від 14 серпня 2023 року на суму 130 427,64 грн, №БР00-005410 від 04 вересня 2023 року на суму 269 665,20 грн, №БР00-005819 від 18 вересня 2023 року на суму 227 434,80 грн, всього на суму 1 439 988,60 грн.

А отже поставка товару за видатковими накладними №БР00-004954 від 14 серпня 2023 року на суму 130 427,64 грн, №БР00-005410 від 04 вересня 2023 року на суму 269 665,20 грн, №БР00-005819 від 18 вересня 2023 року на суму 227 434,80 грн відбулася з порушенням погоджених строків.

Умовами пункту 9.1 договору сторони погодили, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку прострочення поставки продукції понад 30 діб постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % вартості непоставленої продукції.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Законодавець у частині 1 статті 614 ЦК України визначив, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Виходячи зі змісту пункту 3 частини 1 статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 509, частини 1 статті 627 ЦК України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526, частина 1 статті 628, статті 629 ЦК України).

До того ж, статтею 617 ЦК України (підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання) передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України (підстави господарсько-правової відповідальності) у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У своїй постанові від 15 червня 2021 року у справі № 918/864/20 Верховний Суд відзначив, що суди попередніх інстанцій дійшовши висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки, не врахували положення статті 617 ЦК України, частини 2 статті 218 ГК України, та умов договору поставки, якими передбачено підстави для звільнення від відповідальності.

Сторони в пункті 9.1. договору поставки передбачили покладення відповідальності на постачальника за порушення строку поставки продукції.

Отже, у разі встановлення/доведення факту порушення/невиконання умов договору в частині прострочення поставки, постачальник, за умовами пункту 9.1. цього договору несе відповідальність за таке порушення/невиконання незалежно від його вини.

За порушення строків поставки позивач за зустрічним позовом нарахував відповідачу 35 089,56 грн пені та 43 926,93 грн штрафу за період з 11 липня 2023 року по 17 вересня 2022 року.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, визнав його законним та обґрунтованим. А тому суд робить висновок про обґрунтованість вимог за зустрічним позовом.

Відповідно до положень частини 8 статті 238 ГПК України, при розгляді первісного і зустрічного позовів та при розгляді позову третьої особи з самостійними вимогами у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів.

За правилами частини 11 статті 238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

З огляду на те, що у даній справі суд зробив висновок про необхідність задоволення вимог первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум, суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування таких сум та стягнути різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Зокрема, суд задовольняє грошові вимоги за первісним позовом в розмірі 26 728,61 грн, з яких 15 549,22 грн інфляційні втрати та 11 179,39 грн 3% річних.

Водночас, суд задовольняє грошові вимоги за зустрічним позовом в розмірі 79 016,49 грн, з яких 35 089,56 грн пені та 43 926,93 грн штрафу.

А отже, у зв`язку з проведенням зустрічного зарахування сум, котрі мають бути стягнуті, суд робить висновок, що необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (35 089,56 грн - 26 728,61грн) 8 360,95 грн пені та 43 926,93 грн штрафу.

Висновки суду

За наслідками розгляду справи суд встановив, що відповідач за первісним позовом прострочив погоджені строки оплати продукції, з огляду на що первісний позов про стягнення інфляційних втрат в розмірі 15 549,22 грн інфляційні втрати та 11 179,39 грн 3% річних є обґрунтованим. Решту вимог первісного позову суд відхиляє через їх необґрунтованість.

Також суд встановив, що відповідач за зустрічним позовом допустив прострочення поставки продукції, у зв`язку з чим зустрічний позов про стягнення 35 089,56 грн пені та 43 926,93 грн штрафу є обґрунтованим.

Окрім цього суд зробив висновок про необхідність проведення зустрічного зарахування стягуваних сум.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за подання первісного позову при його поданні складав 11 347,30 грн.

Після виокремлення в окреме провадження позовних вимог про стягнення основного боргу, судовий збір в розмірі 11 091,81 грн враховано як судовий збір сплачений за розгляд вимог про стягнення основного боргу, що стали предметом розгляду у іншій господарській справі. Решта судового збору в сумі 255,49 грн сплачено за вимоги, що розглядаються в даному спорі.

У зв`язку зі збільшенням розміру позовних вимог, судовий збір за первісні позовні вимоги становить 522,70 грн (при розрахунку розміру судового збору суд урахував, що його розмір необхідно рахувати від загальної суми судового збору, який мав бути сплачений при пред`явленні як основного боргу так і вимог про стягнення інфляційних втрат та відсотків річних).

Керуючись положеннями статі 129 ГПК України, судовий збір за первісним позовом розподіляється пропорційно, тобто судовий збір за первісним позовом в розмірі 400,92 грн покладається на відповідача, а решта 121,78 грн на позивача.

Згідно з приписами статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір в розмірі 2 760,78 грн має бути повернутий особі, яка його сплатила.

Розмір судового збору за подання зустрічного позову складає 3 028,00 грн. Дані судові витрати суд покладає повністю на відповідача за зустрічним позовом у зв`язку із задоволенням зустрічного позову.

Відповідно до положень частини 11 статті 238 ГПК України, суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування сум судового збору присуджених до стягнення з обох сторін та стягнути різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму судового збору.

Зокрема, суд покладає на відповідача за зустрічним позовом судовий збір сплачений позивачем за зустрічним позовом в розмірі 2 627,08 грн судового збору (3 028,00 грн - 400,92 грн).

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 130, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 34 847,09 грн інфляційних втрат та відсотків річних задоволити частково на суму 26 728,61 грн, з яких: 15 549,22 грн інфляційні втрати та 11 179,39 грн три відсотки річних.

2. У задоволені решти первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 8 118,48 грн інфляційних втрат та трьох відсотків річних відмовити.

3. Судовий збір за первісним позовом в розмірі 400,92 грн покласти на Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

4. Судовий збір за первісним позовом в розмірі 121,78 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В.".

5. Ухвалою суду повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." (11703, Житомирська область, м.Звягель, вул. Анни Ярославівни 3, ідентифікаційний код 43174564) з державного бюджету України судовий збір в розмірі 2 760,78 грн.

6. Зустрічний позов Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." про стягнення 79 016,49 грн, з яких: 35 089,56 грн пеня та 43 926,93 грн штрафу задоволити повністю.

7. Судовий збір за зустрічним позовом в розмірі 3 028,00 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В.".

8. Провести зустрічне зарахування грошових сум та судових витрат, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовами.

9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." (11703, Житомирська область, м.Звягель, вул. Анни Ярославівни 3, ідентифікаційний код 43174564) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська 3, ) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська область, м. Вараш, код ЄДРПОУ ВП 05425046) 8 360,95 грн пені, 43 926,93 грн штрафу та 2 627,08 грн судового збору.

Стягувач: Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська 3, ) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська область, м. Вараш, код ЄДРПОУ ВП 05425046).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Браво Н.В." (11703, Житомирська область, м.Звягель, вул. Анни Ярославівни 3, ідентифікаційний код 43174564).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повне рішення складено 27 березня 2024 року.

Суддя Андрій КАЧУР