УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

25.03.2024Справа № 910/3163/24

За заявоюМЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ ЕЛЕЛСІ (Merck Sharp & Dohme LLC)
прозабезпечення позову
у справі № 910/3163/24
за позовомМЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ ЕЛЕЛСІ (Merck Sharp & Dohme LLC)
до 1) Herbion Pakistan (Private) Limited, Pakistan (Гербіон Пакістан (Прайвит) Лімітед) 2) Міністерства охорони здоров`я України
третя особа,яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача-2: - Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України"
про захист порушеного права інтелектуальної власності
Суддя Підченко Ю.О.
ВСТАНОВИВ:

МЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ ЕЛЕЛСІ звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Гербіон Пакістан (Прайвит) Лімітед» Herbion Pakistan (Private) Limited, Pakistan та Міністерства охорони здоров`я України відповідно до якого просить:

- зобов`язати компанію Herbion Pakistan (Private) Limited, Pakistan (Гербіон Пакістан (Прайвит) Лімітед, Пакістан) припинити порушення прав МЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ ЕЛЕЛЕСІ на винаходи за патентами України №№ 74912 та 86026, шляхом заборони компанії Herbion Pakistan (Private) Limited, Pakistan (Гербіон Пакістан (Прайвит) Лімітед, Пакістан) використовувати винахід (сполуки ситагліптин та дигідрофосфат ситагліптину) за патентами України №№ 74912 та 86026 у лікарському засобі «ІСТА», що містить сполуки ситагліптин та дигідрофосфат ситагліптину;

- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України відмовити в державній реєстрації лікарського засобу «ІСТА» у формі таблеток, вкритих плівковою оболонкою по 100 мг, по 14 таблеток у блістері, по 2 блістери в картонній коробці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 року відкрито провадження у справі № 910/3163/24, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 19.09.2024 та зупинено провадження у справі з метою належного повідомлення відповідача-1 про час та місце судового розгляду.

22.03.2024 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої він просить:

- заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "ІСТА";

- заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "ІСТА", в тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.

З огляду на надходження від позивача заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку про необхідність поновлення провадження у справі та вирішення вказаної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви про забезпечення позову, наведених заявником обґрунтувань вимог та доданих ним до заяви доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Також, з наведеного у заяві обґрунтування та доданих до неї доказів не вбачається, що наданих позивачем пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати декілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявники звертаються до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

На обґрунтування заяви позивач посилається, зокрема, на наступне:

- саме висновок ДП "Державний експертний центр МОЗ України" про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "ІСТА" буде підставою для його реєстрації;

- у разі невжиття заходів забезпечення виконання рішення суду в цій справ буде фактично неможливим, адже до дати набрання ним чинності МОЗ України вже може вчинити дії з реєстрації спірного лікарського засобу;

- заборони, які викладені в заяві про забезпечення стосуються виключно видання висновку про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "ІСТА" та не забороняє ДЕЦ проводити необхідні дії щодо експертизи реєстраційних матеріалів.

Суд зазначає, що позивач належним чином обґрунтував підстави звернення із заявою про забезпечення позову в частині вимог щодо заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновки про рекомендацію до державної реєстрації спірного лікарського засобу та внесення будь-яких змін до реєстраційних матеріалів зазначеного лікарського засобу, а отже, заява МЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ ЕЛЕЛСІ (Merck Sharp & Dohme LLC) підлягає задоволенню.

При цьому, судом враховано співвідношення права (інтересу), про захист яких просить позивач, та наслідків заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" вчиняти певні дії.

Передбачена процесуальним законом заборона особі вчиняти певні дії не є втручанням у повноваження Підприємства, а виступає як обґрунтоване обмеження його дій виключно з метою забезпечення виконання судового рішення (в разі задоволення позовних вимог).

Вжиті заходи до забезпечення позову співвідносяться із заявленими позивачем вимогами, і, отже, існує конкретний зв`язок між цими заходами і предметом позову; наявні обставини свідчать про те, що ці заходи до забезпечення позову спрямовані саме на зупинення ймовірного порушення прав позивача на відповідний об`єкт інтелектуальної власності, за захистом яких (прав) він і звернувся до суду.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1915/18.

Крім того, необхідність у застосуванні певних способів захисту у сфері інтелектуальної власності, як і вжиття заходів забезпечення позову, пов`язується, насамперед, з недопущенням розповсюдження товарів, виготовлення або введення у цивільний оборот, імпорт чи експорт яких здійснюється з ймовірним порушенням права інтелектуальної власності.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.02.2021 у справі № 910/14116/20 та від 09.07.2021 у справі № 910/6825/20.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що реальне та ефективне виконання судового рішення в контексті превенції потенційних труднощів стосовно предмету спору у майбутньому слід розуміти так, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, повинна бути в тому числі захищена від необхідності подання наступних позовів, пов`язаних із предметом спору, підстави пред`явлення яких можуть виникнути через те, що в процесі розгляду спору мала місце зміна відповідних обставин.

Таким чином, заходи забезпечення позову спрямовані на забезпечення виконання судового рішення як такого правового стану, за якого позивачу гарантується отримання повного та ефективного відновлення порушених прав та відсутність необхідності повторного звернення до суду з метою захисту прав, порушення яких потенційно може мати місце протягом судового розгляду та до моменту виконання рішення суду та тим чи іншим чином спричиняти неможливість забезпечення судом повноти реалізації судового захисту як кінцевої мети звернення до суду.

За змістом статті 464 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту (свідоцтва), якщо інше не встановлено договором чи законом.

Так, у разі державної реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "Іста" можуть бути порушені права інтелектуальної власності позивача на винахід за патентом № 74912, а невжиття заходів забезпечення позову щодо заборони видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "Іста", про які просить позивач у заяві, позбавить практичного ефекту захисту таких прав, навіть у випадку задоволення позову у даній справі.

Разом з тим, не вжиття заходів щодо заборонити вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу під торговою назвою "Іста", призведе до затягування розгляду справи, а відтак, позбавлення позивача можливості оперативно та вчасно захистити належні йому права інтелектуальної власності.

За таких обставин, враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом поданого позову, ймовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд доходить висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову про заборону Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновки про рекомендацію до державної реєстрації спірного лікарського засобу та про внесення будь-яких змін до реєстраційних матеріалів зазначеного лікарського засобу, підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст.ст. 136-140, 144, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження у справі № 910/3163/24.

2. Заяву Компанії МЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ ЕЛЕЛСІ (Merck Sharp & Dohme LLC) про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

3. Вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" () видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "ІСТА";

- заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" ()вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "ІСТА", в тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.

4. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 25.03.2024 р., підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 25.03.2027 року.

5. Стягувачем за даною ухвалою є - Компанія МЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ ЕЛЕЛСІ (Merck Sharp & Dohme LLC) (СіТі Корпорайшн систем 820 Беар Таверн роад, Західний Трентон, Нью Джерсі 08628).

6. Боржником за ухвалою є - Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 14; ).

7. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

8. Зупинити провадження у справі № 910/3167/24 до 19.09.2024.

Суддя Ю.О.Підченко