ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5534/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Христенко А.О.

розглянувши справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Уніпром (вул. Предславинська, 37, м. Київ, 03150)

до відповідача: Дочірнього підприємства Херсонський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (вул. Поповича, 23, м. Херсон, 73000)

про стягнення 380351,25 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Уніпром звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства Херсонський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 380351,25 грн, з яких: 323118,00 грн основного боргу; 4200,53 грн інфляційних втрат; 849,84 грн 3% річних; 51698,88 грн пені; 484,00 грн штрафу.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки від 17.11.2021 № 17-11-2021 Д в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

16.01.2024 до суду від Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України надійшла заява (а.с. 78-157, т.1), в якій заявник просив суд залучити його до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, посилаючись на те, що заявник є засновником і власником корпоративних прав та майна відповідача, при цьому залучення заявника до участі у справі дозволить йому ознайомлюватись з матеріалами справи, надавати пояснення по суті спору, враховуючи, що відповідач фактично не здійснює господарської діяльності через наслідки воєнного агресії РФ.

18.01.2024 позивачем були подані письмові заперечення щодо вищевказаної заяви (а.с. 5-84, т.2), в яких позивач наголосив про таке: предметом спору є стягнення заборгованості з відповідача за договором, укладеним між позивачем та відповідачем, натомість АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ніяким чином не пов`язане з предметом спору; кошти за спірним договором є виключно результатом діяльності відповідача та не стосуються майна його засновника; відповідач має своє відокремлене майно, є окремою юридичною особою та самостійно несе відповідальність за свої дії; спір у даній справі не стосується майна, яке закріплене за відповідачем на праві господарського відання; відповідно до Статуту відповідача останній несе відповідальність за своїми зобов`язаннями згідно з законодавством та не відповідає за зобов`язаннями засновника, а засновник не відповідає за зобов`язаннями відповідача, окрім випадків, встановлених законом; оскільки заявник не навів реальних та об`єктивних факторів впливу рішення у даній справі на його права або обов`язки щодо однієї із сторін, позивач вважає відсутніми підстави для залучення АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до участі у справі як третьої особи.

12.02.2024 до суду від відповідача надійшла заява (а.с. 93-94, т.2), в якій останній просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення сум пені та штрафу. У вказаній заяві відповідач також посилається на те, що підприємство втратило всі активи та документи, наразі відсутні працівники, які можуть представляти інтереси відповідача, адже дії трудових договорів з працівниками зупинено. При цьому відповідач просить суд врахувати чисельні правові позиції щодо недійсності договору через перевищення повноважень філією і відсутність погодження, схвалення правочину ДП «Херсонський облавтодор» як підставу для зупинення провадження у справі, відмови у задоволенні позовних вимог, звільнення та/або зменшення розміру відповідальності тощо.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 позовну заяву позивача було залишено без руху із встановленням десятиденного строку для усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалою суду від 29.12.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Уніпром було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5534/23; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено у справі судове засідання для розгляду справи по суті на 25 січня 2024 року о 16:00.

Ухвалою суду від 25.01.2024 судом було задоволено клопотання позивача про участь у судових засіданнях при розгляді справи в режимі відеоконференції.

25.01.2024 суд протокольною ухвалою оголосив перерву у судовому засіданні до 19.02.2024 о 12:30. Також, судом було розглянуто заяву Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України від 16.01.2024 вх. № ГСОО 1832/24, в якій заявник просив суд залучити його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Розглянувши дану заяву у судовому засіданні, суд протокольною ухвалою відмовив у її задоволенні та виклав підстави такої відмови в порядку ч. 10 ст. 240 ГПК України.

Судове засідання 19.02.2024 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Бездолі Д.О. на лікарняному. Ухвалою суду від 29.02.2024 судом було призначено у справі судове засідання для розгляду справи по суті на 18 березня 2024 року о 14:00.

У судовому засіданні 18.03.2024 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Відповідно до Статуту Дочірнього підприємства Херсонський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (а.с. 32-48, т.2) засновником підприємства є Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ідентифікаційний код 31899285, 100 % акцій якого належать державі. Підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями згідно з законодавством. Підприємство не відповідає за зобов`язаннями засновника, а засновник не відповідає за зобов`язаннями підприємства, окрім випадків, встановлених законом. Підприємство має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових та немайнових прав і нести обов`язки, виступати заявником, позивачем, відповідачем, третьою особою, іншим учасником у судах загальної юрисдикції, Конституційному Суді України, міжнародних, комерційних, третейських та інших судах, у тому числі в судах іноземних держав, міжнародних організаціях і арбітражах, уповноважених розглядати спори, зокрема проти інших держав, а також мати інші права та обов`язки, що надаються законодавством юридичній особі.

Наказом публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» від 07.11.2017 № 243 затверджено Положення про порядок ведення договірної роботи дочірніми підприємствами ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у новій редакції (далі Положення; а.с. 103, 107-116, т.1; а.с. 22-31, т.2). Відповідно до п. 4.1. Положення дочірні підприємства зобов`язані погоджувати з Компанією проекти, зокрема, договорів на закупівлю матеріально-технічних ресурсів, на суму більш ніж 1000 000,00 гривень, а також договори на закупівлю матеріально- технічних ресурсів незалежно від суми, в яких не зазначено ціни договору, а є лише прив`язка до накладних чи специфікацій. У випадку, якщо сума договорів на закупівлю матеріально-технічних ресурсів, укладених дочірнім підприємством із одним постачальником становитиме (досягне) суму більше 1000 000,00 грн, договори, що укладаються з таким постачальником в подальшому, підлягають погодження із Компанією у порядку, визначеному цим Положенням, незалежно від сум таких договорів.

Відповідно до Статуту Акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (а.с. 117-149, т.1; а.с. 49-82, т.2) Компанія в установленому законодавством порядку має право бути засновником, співзасновником та учасником інших юридичних осіб. Утворення, реорганізація та ліквідація юридичних осіб, засновником, співзасновником, учасником або акціонером яких є Компанія, здійснюються відповідно до законодавства та цього Статуту. Компанія не відповідає за зобов`язаннями юридичних осіб, засновником, співзасновником, учасником або акціонером яких вона є, а такі юридичні особи не відповідають за зобов`язаннями Компанії, крім випадків, передбачених законодавством. Компанія самостійно через її уповноважені органи відповідно до законодавства та цього Статуту здійснює управління корпоративними правами (акціями, частками) юридичних осіб, засновником, співзасновником, учасником або акціонером яких вона є. Дочірні підприємства Компанії діють на підставі законодавства, статуту Компанії, статутів дочірніх підприємств, затверджених Вищим органом, внутрішніх документів Компанії та їх внутрішніх документів. Дочірні підприємства несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями згідно з законодавством. Компанія відповідає за зобов`язаннями дочірніх підприємств, якщо банкрутство останніх викликане неправомірними діями Компанії. Звернення стягнення за обов`язками Компанії на майно, передане дочірнім підприємствам на праві господарського відання, допускається лише у випадках ліквідації дочірнього підприємства після задоволення претензій працівників та кредиторів останнього. В інших випадках дочірні підприємства не відповідають за зобов`язаннями Компанії, так само як і Компанія не відповідає за зобов`язаннями своїх дочірніх підприємств.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 48-57, т.1), станом на час вирішення спору судом, відповідач зареєстрований в Реєстрі, відомості щодо перебування відповідача у процесі припинення, відкриття провадження у справі щодо банкрутства відповідача відсутні.

17.11.2021 між Дочірнім підприємством Херсонський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Уніпром (постачальник) був укладений договір поставки № 17-11-2021 Д (а.с. 18-23, т.1; далі - договір), згідно з п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари: органо-мінеральні добавки в асортименті (далі - товар).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна цього договору є орієнтовною і становить 323118,00 грн, що станом на дату укладення договору дорівнює орієнтовній загальній вартості товару. Остаточна загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору.

За умовами п. 4.1., 4.2., 4.3. договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником та отримання від постачальника рахунку на оплату товару та передачі документів, зазначених пунктом 4.2. договору, з відстрочкою платежу на 30 календарних днів. До рахунка додаються: документи, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткові накладні, товаротранспортні накладні та інші первинні документи, передбачені для даного виду товару чинним законодавством. Постачальник мас зареєструвати у встановлений чинним законодавством термін податкову накладну у ЄРПН. Товар вважається поставленим покупцю з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в п.4.1., п. 4.2. цього договору.

Згідно з підп. 7.3.7. п. 3.7. договору в разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,15% від суми боргу (сплачується одноразово).

Пунктом 10.1., 10.3. договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2022. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

22.11.2021 на підставі договору позивачем був виставлений відповідачу рахунок на оплату № 524 (а.с. 37, т.1) на суму 323118,00 грн за товар: розріджувач бітумів Staroil VG 50 у кількості 2700 кг; адгезійна добавка Stardope 130Р у кількості 200 кг.

Довіреністю від 22.11.2021 № 173/11 за підписом керівника та головного бухгалтера відповідача було уповноважено ОСОБА_1 на отримання від позивача на підставі вищевказаного договору матеріальних цінностей, а саме: адгезійної добавки Stardope 130Р у кількості 200 кг та розріджувача бітумів Staroil VG 50 у кількості 2700 кг.

Згідно з видатковою накладною від 22.11.2021 № 598 (а.с. 38, т.1) позивачем на підставі договору від 17.11.2021 № 17-11-2021 Д та рахунку від 22.11.2021 № 524 (вказаний у накладній) було поставлено, а відповідачем прийнято товар на суму 323118,00 грн (розріджувач бітумів Staroil VG 50 у кількості 2700 кг; адгезійна добавка Stardope 130Р у кількості 200 кг). Вказана накладна від відповідача підписана Яковенко Д.Л. на підставі довіреності від 22.11.2021 № 173/11.

На підтвердження обставини реєстрації податкової накладної щодо здійсненої господарської операції з поставки відповідачу товару на суму 323118,00 грн, позивачем до матеріалів справи долучено відповідну накладну з квитанцією (а.с. 24-25, т.1).

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставини здійснення відповідачем оплати вищевказаного товару. Також, в матеріалах справи відсутні докази оспорення відповідачем укладеного між сторонами договору поставки № 17-11-2021 Д.

За вищевикладених обставин судом встановлено, що станом на час вирішення спору судом, заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки від 17.11.2021 № 17-11-2021 Д становить 323118,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та не спростовано відповідачем.

11.04.2023, 11.05.2023 та 12.12.2023 (а.с. 27-36, 39-43, т.1) позивач звертався до відповідача із претензіями, в яких вимагав погасити заборгованість, у тому числі, за договором від 17.11.2021 № 17-11-2021 Д, в сумі 323118,00 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не задовольнив вимоги позивача, останній звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Водночас, у цій справі позивач, окрім основного боргу в сумі 323118,00 грн, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 4200,53 грн інфляційних втрат, 849,84 грн 3% річних, 51698,88 грн пені та 484,00 грн штрафу. Розрахунок пені та 3% річних позивачем здійснений за період з 23.12.2021 по 23.01.2022, інфляційний нарахувань за січень 2022 року, штрафу у розмірі 0,15% від суми боргу.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п.7 Прикінцевих положень ГК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з п.12. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)") під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-IX) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" було установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк був продовжений на підставі відповідних Указів Президента України та триває і станом на цей час.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 323118,00 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості отриманого від позивача товару за договором поставки від 17.11.2021 № 17-11-2021 Д, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити. При цьому суд зазначає, що відповідачем обставина укладення договору та отримання товару на спірну суму не заперечена.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати спірних коштів суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеня, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, які долучені до позовної заяви (а.с. 11-12, т.1), судом встановлено вірність розрахунків сум штрафу, 3% річних та інфляційних втрат. Водночас, при перевірці розрахунку суми пені суд встановив, що передбачений умовами договору розмір цієї штрафної санкції перевищує розмір, встановлений статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», при цьому, у зв`язку з чим судом самостійно було здійснено розрахунок пені із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ та в межах періоду, визначеного позивачем. За результатом здійсненого розрахунку судом встановлено, що вірною сумою пені є 5152,18 грн.

Водночас, вирішуючи питання щодо заяви відповідача про застосування до вимог позивача про стягнення пені та штрафу позовної давності, суд зазначає, що відповідно до змісту п.12. та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строки, визначені, зокрема, статтею 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та на у період дії воєнного стану в Україні. Так, введений Кабінетом Міністрів України карантин діяв у період з 12.03.2020 по 30.06.2023 включно, воєнний стан в України був введений з 24.02.2022 та триває станом на цей час, а період нарахування у цій справі визначений з 23.12.2021 по 23.01.2022. За цих обставин суд дійшов висновку, що позивач з позовними вимогами до відповідача звернувся в межах визначеного законом строку позовної давності.

За вищевикладених обставин, а також враховуючи презумпцію правомірності правочину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Уніпром до Дочірнього підприємства Херсонський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 323118,00 грн основного боргу, 4200,53 грн інфляційних втрат, 849,84 грн 3% річних, 5152,18 грн пені та 484,00 грн штрафу.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги вищезазначене, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4005,66 грн.

Керуючись ст. 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Херсонський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (вул. Поповича, 23, м. Херсон, 73000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Уніпром (вул. Предславинська, 37, м. Київ, 03150, ) основний борг в сумі 323118 /триста двадцять три тисячі сто вісімнадцять/грн 00 коп, інфляційні втрати в сумі 4200 /чотири тисячі двісті/грн 53 коп, 3% річних в сумі 849 /вісімсот сорок дев`ять/грн 84 коп, пеню в сумі 5152 /п`ять тисяч сто п`ятдесят дві/грн 18 коп, штраф в сумі 484 /чотириста вісімдесят чотири/грн 00 коп та судовий збір в сумі 4005 /чотири тисячі п`ять/грн 66 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 25 березня 2024 р.

Суддя Д.О. Бездоля