ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.03.2024 Справа № 914/279/23

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі Прокопів І.І., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м.Київ;

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м.Львів;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ

про: стягнення 276 621 879, 89 грн.

Представники сторін:

від позивача: Даниляк О.С. адвокат;

від відповідача: Гарбузюк Р.О. представник;

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м.Київ звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м.Львів про стягнення 276 621 879,89 грн.

Ухвалою суду від 23.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.02.2023.

Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 10.04.2023 відмовлено в задоволенні клопотання АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» б/н від 04.03.2023 (вх.№ 875/23 від 06.03.2023) про призначення у справі судової експертизи.

03.05.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. №1762/23 від 03.05.2023).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.05.2023 зупинено провадження у справі №914/279/23 до закінчення перегляду у касаційному порядку Об`єднаною Палатою Верховного Суду справи №918/686/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про стягнення 216 842 706,17 грн.

22.12.2023 позивач у справі звернувся до суду із клопотанням про поновлення провадження у справі, в якій повідомив, що 03.11.2023 Об`єднаною Палатою Верховного Суду по справі №918/686/21 прийнято постанову, якою касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» залишено без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.12.2023 провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду на 01.02.2024.

29.01.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі б/н від 29.01.2024 (вх.№ 2674/24 від 29.01.2024) разом з клопотанням відповідача про поновлення строку для подання доказів, що долучені до додаткових пояснень.

31.01.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання б/н від 30.01.2024 (вх.№ 426/24 від 31.01.2024) про призначення у справі судової експертизи.

01.02.2024 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення б/н від 01.02.2024 (вх.№ 3008/24 від 01.02.2024) проти клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи.

Ухвалою суду від 01.02.2024 вирішення клопотання відповідача б/н від 30.01.2024 (вх.№ 426/24 від 31.01.2024) про призначення у справі судової експертизи та клопотання відповідача про поновлення строку для подання доказів, що долучені до додаткових пояснень б/н від 29.01.2024 (вх.№ 2674/24 від 29.01.2024), відкладено до наступного підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на 19.02.2024.

05.02.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 04.02.2024 (вх.№ 3264/24 від 05.02.2024).

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території Львівської області, підготовче засідання, призначене на 19.02.2024, не відбулося.

Ухвалою суду від 19.02.2024 вирішення клопотання відповідача б/н від 30.01.2024 (вх.№ 426/24 від 31.01.2024) про призначення у справі судової експертизи та клопотання відповідача про поновлення строку для подання доказів, що долучені до додаткових пояснень б/н від 29.01.2024 (вх.№2674/24 від 29.01.2024), відкладено до наступного підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на 07.03.2024.

05.03.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання за №279-7 від 05.03.2024 про витребування доказу (вх.№ 6432/24 від 05.03.2024).

В судовому засіданні 07.03.2024 представник позивача взяв участь в режимі відеоконференції, заперечив щодо клопотання відповідача б/н від 30.01.2024 про призначення у справі судової експертизи та клопотання відповідача про витребування доказу.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.03.2024 підтримав клопотання про призначення у справі судової експертизи з підстав, викладених у даному клопотанні, та клопотання за №279-7 від 05.03.2024 про витребування доказу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача явку уповноваженого представника в засідання 07.03.2024 не забезпечила.

Відповідно до поданого клопотання, відповідач просив суд витребувати у Антимонопольного комітету України рішення від 28.12.2023 у справі № 397-р, оскільки на думку відповідача цей доказ може підтвердити заперечення АТ «Львівгаз» в частині необґрунтованості витрат позивача для здійснення балансування, що є предметом доказування відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом при розгляді судових справ в аналогічних правовідносинах. Також відповідач просив суд поновити процесуальний строк на подання клопотання в зв`язку з його пропуском з поважних причин.

Клопотання обґрунтовано неможливістю самостійно отримати вказану інформацію, оскільки така містить інформацію, доступ до якої обмежено та відповідно до закону може бути наданий тільки за рішенням суду.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд дійшов висновку про його необґрунтованість з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Завданням інституту витребування доказів є забезпечення змагальності сторін у випадку, якщо з об`єктивних причин учасник процесу не може самостійно отримати відповідні докази. При цьому такий учасник зобов`язаний довести суду як неможливість отримання доказів самостійно, так і той факт, що учасник процесу намагався отримати ці докази (чи звертався він до особи, в розпорядженні якої є відповідні докази чи інформація).

Недотримання сукупності обох цих умов виключає можливість задоволення клопотання про витребування доказів, оскільки це буде порушувати принципи диспозитивності та змагальності сторін.

Подане відповідачем клопотання про витребування доказу в порушення приписів ст. 81 ГПК України, не містить обставин, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати з огляду на підстави заявленого позову. Відповідачем в заявленому клопотанні не обґрунтовано, що рішення Антимонопольного комітету України від 28.12.2023 у справі № 397-р прийнято щодо позивача у справі, як і не обґрунтованого того, яким чином вказане рішення про порушення антимонопольного законодавства може стосуватися предмету та обставин даної судової справи.

Також, відповідачем не надано доказів вжиття заходів для самостійного отримання цього доказу, та не зазначено причин неможливості самостійного отримання цього доказу. Саме лише посилання відповідача на те, що АТ «Львівгаз» не зверталося до Антимонопольного комітету України за отриманням вказаного рішення з тих причин, що йому було невідомо про його постановлення, а також на те, що повний текст рішення, з огляду на значний обсяг інформації, доступ до якої обмежено, відповідно до закону може бути наданий тільки суду, є недостатнім аргументом чи свідченням того, що позивачем вживалися заходи для самостійного отримання необхідної інформації.

Враховуючи вищевказане, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача від 05.03.2024 №279-7 про витребування доказу.

Розглянувши клопотання відповідача від 30.01.2024 про призначення у справі судової експертизи, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення у справі судової експертизи, відповідач зазначає, що у позовній заяві позивач ствердив про виникнення у відповідача у травні, вересні 2021 року негативних щодобових небалансів внаслідок відбору газу з газотранспортної системи без подання обсягів газу до газотранспортної системи. Відтак, як зазначив відповідач, до предмета доказування у справі входить встановлення обставин щодо надання послуг транспортування газу, виконання сторонами договору транспортування газу, виникнення негативного небалансу внаслідок відборів газу з ГТС без подання обсягів газу на вході в ГТС для транспортування та вчинення позивачем балансуючих дій з дотриманням процедури балансування, передбаченої Кодексом газотранспортної системи.

Заперечуючи щодо позовних вимог відповідач стверджує, що протягом усього спірного періоду не відбирав газ на точках виходу з ГТС, натомість позивач закачував газ у розподільну мережу АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» всупереч вимог Кодексу газотранспортної системи.

Відповідач зазначив, що такі твердження ґрунтуються на тих обставинах, що технічні рішення облаштування газорозподільних станцій, через які газ закачувався у розподільні мережі АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», виключають саму можливість відбору газу і передбачають тільки можливість закачування газу Оператором ГТС.

Позивач у поданих запереченнях проти клопотання відповідача про призначення у справі технічної експертизи та наданих в підготовчих засіданнях поясненнях зазначив, що АТ «Львівгаз» 06.03.2023 вже подавало клопотання про призначення у справі судової експертизи, яке за змістом є ідентичним із клопотанням про призначення експертизи від 30.01.2024. Крім того, клопотання про призначення у справі судової експертизи АТ «Львівгаз» від 30.01.2024 містить той же перелік питань, які зазначались відповідачем у первинному клопотанні про призначення судової експертизи від 06.03.2023. Позивач зазначив, що Господарський суд Львівської області ухвалою суду від 10.04.2023 у даній справі відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи.

Крім цього, позивач зазначив, що заявляючи клопотання про призначення судової експертизи, відповідач не зазначив виду (підвиду) інженерно-технічної експертизи, які визначені Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5. Зміст визначених питань, які на думку відповідача необхідно поставити на вирішення технічної експертизи, є некоректними. Разом із цим, як стверджує позивач, питання поставлені в клопотанні про проведення експертизи, не потребують спеціальних технічних знань, а відносяться до правових питань і їх оцінка має бути надана місцевим господарським судом у рішенні суду.

Як зазначив позивач, предметом спору у цій справі є виконання сторонами своїх прав та обов`язків згідно з умовами договору транспортування природного газу від 04.02.2020 №, відтак, питання про технічну можливість щодо відбирання/припинення відбирання природного газу із газотранспортної системи не є предметом доказування у справі.

Відтак, виходячи з предмету позовних вимог та підстав, з яких вони заявлені, доказів, долучених ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до матеріалів справи, а також з урахуванням того, що питання, поставлені в клопотанні, не відповідають суті та змісту технічної експертизи, позивач просив суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.

Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи від 06.03.2023 суд виходив з того, що експертиза може бути призначена у разі наведення у клопотанні достатніх та обґрунтованих на те підстав, яких, як встановлено судом, відповідачем не наведено, а також не надано доказів на підтвердження того, що відповідач самостійно не міг провести експертне дослідження.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач стверджує, що відповідач відбирав газ з ГТС, в той час, як відповідач заперечує зазначені доводи та доводить технічну неможливість відбору газу, оскільки технічно можливо лише закачати газ Оператором ГТС. Також відповідач доводить, що позивач закачував газ всупереч норм Кодексу ГТС та умов договору транспортування понад обсяги підтверджених номінацій у той час, як технічної можливості не приймати (обмежувати) обсяги газу, який закачується у газорозподільні мережі у нього не було. Дані питання потребують спеціальних знань, а відтак проведення експертизи є необхідним.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості зі сплати основного боргу за добовий небаланс природного газу за травень, вересень 2021 в сумі 198 542 319,00 грн, а також пені в розмірі 18 652 098,77 грн, 3% річних у розмірі 6 609 011,61 грн та інфляційних втрат у розмірі 52 818 450,51 грн згідно умов договору транспортування природного газу № від 04.02.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу, які мають бути сплачені ним на підставі договору у частині оплати послуг балансування.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі №914/2/19 зазначив, що для правильного вирішення спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, судам необхідно, у тому числі, встановити обставини, пов`язані з наданням послуг транспортування газу.

Слід зазначити, що транспортування газу включає у себе 3 складові частини: приймання-передачу газу на точках входу в ГТС; переміщення газу магістральними газопроводами та передачу газу замовнику після його транспортування на точках виходу з ГТС.

Передача газу на точках виходу могла відбуватись у спосіб відбору газу (несанкціонованого відбору) відповідачем або закачуванням газу у газорозподільчий газопровід позивачем.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 99 Господарського процесуального кодексу України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Відповідач, як ініціатор призначення судової експертизи, пропонує поставити на вирішення експерта таке питання:

- ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» на газорозподільних станціях, які визначені додатком 3 до договору транспортування природного газу № від 04.02.2020, закачувало газ у розподільні газопроводи, чи АТ «Львівгаз» на газорозподільних станціях відбирало газ у свої газопроводи ?

- які саме дії вчинялися кожною із сторін при передачі газу на ГРС у розподільні газопроводи ?

- чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість відбирати газ на ГРС у розподільні газопроводи ?

- чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість припинити (обмежити) приймання газу у розподільні газопроводи понад обсяги підтверджених Оператором ГТС номінацій безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу?

- чи була у ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» технічна можливість припинити (обмежити) закачування газу у розподільні газопроводи без посередньо на пунктах приймання-передачі газу, виходячи з обсягів підтверджених номінацій замовників послуг транспортування газу?

Також відповідач гарантував оплату за проведення експертизи.

В пункті 59 постанови Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 909/65/20 останній висловив позицію (в частині правових наслідків ненадання послуг транспортування) та підтримав раніше неодноразово викладені висновки Верховного Суду щодо застосування п.1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС. Так у справах № 924/1153/19 (постанова від 19.07.2022), № 909/65/20 (пос танова від 25.08.2022), де предметом розгляду було питання наявності/відсутності підстав для стягнення коштів за щодобові небаланси, у зв`язку з наданням Опе ратором ГТС Замовнику послуги балансування (добові та місячні небаланси при транспортуванні газу (надання послуги транспортування) Верховний Суд вказав на необхідності встановлення обставин, пов`язаних з наданням послуг власне транспортування, оскільки ненадан ня таких послуг виключає саму можливість виникнення у замовника не гативних небалансів і свідчить про невиконання договору.

Відтак, до предмета доказування у даній справі, з урахуванням норм ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України України, висновків Верховного Суду, п.1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС та обставин, на які покликаються сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, входить встановлення обставин щодо:

а) надання послуг транспортування газу;

б) виконання сторонами договору транспортування газу;

в) виникнення у відповідача негативного небалансу внаслідок відборів газу з ГТС без подання обсягів газу на вході в ГТС для транспортування;

г) вчинення позивачем балансуючих дій з дотриманням вимог процедури бала нсування, передбаченої Кодексом ГТС.

Відповідно до п.7 глави 3 розділу І Кодексу ГТС Оператор газотранспортної системи здійснює надання послуг транспортування природного газу з моменту отримання природного газу в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу.

З цього слідує, що транспортування газу має три складові частини: приймання Оператором ГТС газу на точках входу, переміщення газу газотранспортною сис темою до точок виходу з неї та передача газу з ГТС в точках виходу.

З цих підстав, суд вважає, що обставини передачі газу на точках виходу підлягають встановленню судом, як невід`ємна складова частина послуг транспортування.

Відповідно до приписів ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17.

Призначення судової експертизи віднесено до компетенції суду за наявності умов, передбачених частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України і таке призначення не може розцінюватися, як порушення норм процесуального права. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Дана правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.

Підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи.

Заперечення позивача щодо тотожності клопотань відповідача про призначення судової експертизи від 06.03.2023 та від 30.01.2024, а також того, що Господарський суд Львівської області ухвалою суду від 10.04.2023 у даній справі вже відмовляв у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, судом відхиляються з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, перед заявленням клопотання від 30.01.2024 та на виконання вимог ст.99 ГПК України відповідач, з метою проведення експертизи та надання суду її висновку, самостійно завчасно звертався до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, а на вимогу експерта звертався до позивача щодо надання доступу до об`єктів експертизи.

Проте, позивачем у доступі до об`єктів експертизи було відмовлено, що підтверджується листом позивача ТОВВИХ-22-8970 від 23.08.2022.

Господарський суд Львівської області, відмовляючи ухвалою суду від 10.04.2023 у призначенні експертизи таку відмову мотивував тим, що клопотання відповідача про призначення експертизи не було належним чином обґрунтоване, до нього не було долучено належних доказів на підтвердження намагань відповідача самостійно провести експертизу та надати суду висновок, складений за результатами її проведення. В ході розгляду клопотання представник відповідач не довів суду дійсної потреби у проведенні експертизи, не покликався на необхідність встановлення обставин, пов`язаних з наданням послуг транспортування газу відповідно до правових висновків Верховного Суду.

За таких умов, первісна відмова суду у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи не перешкоджає останньому повторно звернутися з обґрунтованим клопотанням з інших підстав, і сама по собі не є підставою для відмови у задоволенні повторно поданого клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Зі змісту ст.41 Господарського процесуального кодексу України випливає, що саме суд визначає при розгляді справи наявність таких питань та, відповідно, вирішує питання необхідності призначення певного виду судової експертизи у справі. Також, слід зазначити, що згідно положень чинного законодавства та вказаної статті зокрема, суд має право, на його розсуд, призначити експертизу у разі такої необхідності, проте, не обов`язок.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи, суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Беручи до уваги пропозицію відповідача щодо експертної установи та відсутність заперечень позивача щодо такої експертної установи, проведення експертизи слід доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі призначення судом експертизи. Враховуючи, що в експертну установу будуть надіслані всі матеріали даної справи, вказана обставина унеможливлює подальший розгляд позовної заяви та є підставою для зупинення провадження у даній справі.

Керуючись статтями 80, 81, 99, 100, 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» від 05.03.2024 №279-7 про витребування доказу (вх.№ 6432/24 від 05.03.2024) відмовити.

2. Клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про призначення судової експертизи задовольнити.

3. Призначити у справі №914/279/23 судову експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Львів, вул. Липинського, 54).

4. На вирішення перед експертом поставити наступні запитання:

1) ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» на газорозподільних станціях, які визначені додатком 3 до договору транспортування природного газу № від 04.02.2020, закачувало газ у розподільні газопроводи, чи АТ «Львівгаз» на газорозподільних станціях відбирало газ у свої газопроводи?

2) які саме дії вчинялися кожною із сторін при передачі газу на ГРС у розподільні газопроводи?

3) чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість відбирати газ на ГРС у розподільні газопроводи?

4) чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість припинити (обмежити) приймання газу у розподільні газопроводи понад обсяги підтверджених Оператором ГТС номінацій безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу?

5) чи була у ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» технічна можливість припинити (обмежити) закачування газу у розподільні газопроводи без посередньо на пунктах приймання-передачі газу, виходячи з обсягів підтверджених номінацій замовників послуг транспортування газу?

5. Витрати на проведення експертизи покласти на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

6. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

7. Надіслати в експертну установу всі матеріали справи №914/279/23.

8. На час проведення судової експертизи провадження у справі зупинити.

9. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

В судовому засіданні 07.03.2024 оголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Повний текст ухвали складено та підписано 12.03.2024.

Суддя Мазовіта А.Б.