ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Справа№ 910/14941/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Тищенко А.І.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 20.03.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 19.12.2023

у справі №910/14941/23 (суддя Бондаренко-Легких Г. П.)

за позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення ТАК АМКУ №40-р/тк від 10.08.2023,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії АМКУ №40-р/тк від 10.08.2023 у справі №54/16-22 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення завищених цін.

18.12.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 задоволено клопотання Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради про призначення судової економічної експертизи.

Призначено у справі №910/14941/23 судово-економічну (бухгалтерську) експертизу документів бухгалтерського обліку, оподаткування і звітності, на вирішення якої поставлено питання:

Питання 1: Чи підтверджується документально та нормативно відображення у в бухгалтерському та податковому обліку Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради амортизаційні відрахування станом на 01.03.2021 року, що нараховані на транспортні засоби спеціального призначення, придбані за бюджетні кошти?

Питання 2: Як саме підлягають формуванню в бухгалтерському та податковому обліку Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради інформація про доходи/витрати (та її розкриття у фінансовій звітності), що стосується амортизаційних відрахувань станом на 01.03.2021 року, що нараховані на транспортні засоби спеціального призначення, придбані за бюджетні кошти?

Провадження у справі №910/14941/23 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України - до надання висновків судової експертизи призначеної у справі.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду, Антимонопольний комітет України подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 19.12.2023 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

11.01.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/14941/23.

Апеляційна скарга (з урахуванням доповнень) обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала місцевого суду є необгрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник стверджував, що долучений позивачем висновок експертного дослідження від 26.07.2022 №30-21 не є висновком експерта у розумінні статей 98 та 101 ГПК України, а відтак він не може бути підставою для призначення судової експертизи відповідно до вимог пункту ч. 1 ст. 99 ГПК України. Також апелянт зазначив, що позивач не обгрунтував неможливість надати експертний висновок та не підтвердив відповідними доказами відсутність такої можливості, а отже підстави для призначення судової експертизи у суду першої інстанції були відсутні. До того ж скаржник зазначив, що місцевий суд вийшов за межі заявлених позивачем у клопотанні вимог, оскільки визначені судом питання, що були поставлені на вирішення експерта не кореспондуються ані із зазначеними позивачем обгрунтуваннями призначення судової експертизи, ані з питаннями, які позивач пропонував поставити на вирішення судової екпертизи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2024, справу №910/14941/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. - головуючий суддя, судді - Кравчук Г.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

11.01.2024 матеріали справи №910/14941/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/14941/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2024, справу №910/14941/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/14941/23 та призначено судове засідання на 20.03.2024.

27.02.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судове засідання 20.03.2024 з`явились представники сторін та надали пояснення по справі.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу (ст. 100 Господарського процесуального кодексу України) та надає експерту матеріали, необхідні для проведення експертизи (ст. 102 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі) (ч. 3 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

У відповідності до розділу 1.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (надалі - Інструкція про призначення та проведення судових експертиз) основними видами експертизи є економічна експертиза.

Економічна експертиза включає дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності; дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій, дослідження документів фінансово-кредитних операцій.

Головними завданнями дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності є: установлення документальної обґрунтованості розміру нестачі або надлишків товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, періоду і місця їх утворення; установлення документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, в тому числі грошових, основних засобів, надання послуг; установлення документальної обґрунтованості відображення в обліку грошових коштів, цінних паперів; установлення документальної обґрунтованості відображення в обліку операцій з нарахування та виплати заробітної плати, інших виплат; установлення відповідності чинному законодавству відображення в податковому обліку валового доходу та валових витрат за фінансово-господарськими операціями,що підлягають оподаткуванню податком на прибуток;установлення відповідності чинному законодавству відображення в податковому обліку податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість;установлення недоліків в організації бухгалтерського обліку контролю,які сприяли або могли сприяти завданню матеріальних збитків або перешкоджали її своєчасному виявленню.

Як встановлено судом, предметом позову у даній справі є визнання недійсним та скасування рішення ТАК АМКУ №40-р/тк від 10.08.2023 у справі №54/16-22, яким визнано позивача таким, що у період з 05.04.2021 по 10.08.2023 займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з доставки тимчасово затриманих інспекторами з парування транспортних засобів на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів у межах міста Дніпра із часткою 100 %. Крім того, Комітет прийшов до висновку, що позивач зловживав своїм монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умови існування значної конкуренції на ринку.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач виходив з того, що позивач завищив вартість послуг евакуації на 502, 02 грн, оскільки, фактично позивач не поніс витрат власних коштів на придбання транспортних засобів спеціального призначення (автоевакуаторів), а вони були придбані за рахунок бюджетних коштів, тобто за кошти платників податків. Відтак, АМКУ вважає, що позивач не мав включати до Калькуляції вартості (як витрати для відшкодування, оплати споживачами) амортизаційних відрахувань, нарахованих на транспортні засоби спеціального призначення, придбані за бюджетні кошти (кошти платників податків), що суперечить пункту 18 П(С)БО 15 "Дохід".

Позивач вважає, що амортизаційні відрахування включені до Калькуляції вартості обґрунтовано, оскільки, евакуатори придбані за кошти, що були внесені його засновником (міською радою) як внески до статутного капіталу, а отже є власними коштами позивача (включені до основних засобів), а не цільовим фінансуванням з бюджету міста Дніпра.

При цьому позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги правильністю визначення вартості послуг із транспортування транспортних засобів, разом із позовною заявою долучив висновок експертного економічного дослідження від 26.07.2022 №30-21, виконаний судовим експертом Лішко Л. М., який за твердженням відповідача не є належним доказом у справі, оскільки, поставлене експерту питання не містило уточнення, що використані транспортні засоби придбані за рахунок бюджетних коштів, а відтак, у відповідача є обґрунтовані сумніви щодо достовірності висновків експерта Лішко Л. М., якій не було відомо про придбання транспортних засобів за рахунок коштів, які були надані підприємству з бюджету міста Дніпра, а не за рахунок власних коштів.

Задовольняючи клопотання позивача про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що питання поставлені позивачем у клопотанні про призначення судової економічної експертизи не є питаннями права (є питаннями у сфері бухгалтерського обліку), проте потребують з`ясування судом при вирішення спору по суті, тому, з огляду на наявність у матеріалах справи висновку судового експерта, який є суперечливим, необхідно призначити судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: призначення судом експертизи. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі №910/14941/23.

Щодо тверджень скаржника викладених в апеляційній скарзі про те, що позивач не обґрунтував неможливість надати експертний висновок та не підтвердив відповідними доказами відсутність такої можливості, враховуючи що ГПК України на учасників судового процесу покладається обов`язок спочатку самостійно вжити заходи для надання експертного висновку і лише у разі відсутності такої можливості, що також має бути підтверджено відповідними доказами, звернутися з клопотанням про призначення експертизи до суду, колегія суддів зазначає, що позивачем було долучено висновок експерта, який, за твердженням відповідача не є належним доказом у справі, що стало підставою для реалізації позивачем наданих йому процесуальним законом прав на звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи.

Доводи апелянта стосовно того, що місцевий суд вийшов за межі заявлених позивачем у клопотанні вимог, оскільки визначені судом питання, що були поставлені на вирішення експерта не кореспондуються ані із зазначеними позивачем обгрунтуваннями призначення судової експертизи, ані з питаннями, які позивач пропонував поставити на вирішення судової екпертизи, є безпідставними в силу приписів ч. 4 ст. 99 ГПК України, якою визначено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. З аналізу вказаної норми процесуального закону вбачається, що незважаючи на право сторін пропонувати суду питання для експертизи, суд, оцінивши такі пропозиції, приймає самостійне рішення з приводу остаточного варіанту питань, що, в даному випадку, правомірно зробив місцевий господарський суд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених вище. При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження відповідача про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права при призначенні експертизи не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/14941/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Антимонопольний комітет України.

Матеріали справи №910/14941/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25.03.2024

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

А.І. Тищенко