УХВАЛА

26 березня 2024 року

м. Київ

cправа № 904/3510/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Ємця А. А. (головуючий), Бенедисюка І. М., Жайворонок Т. Є.

за участю секретаря судового засідання Рєзнік А. В.,

представників учасників справи:

позивача - адвоката Литвина П. В.,

відповідача- не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2023 (в частині відстрочення виконання рішення суду на 1 рік) (суддя Ніколенко М. О.)

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 (головуючий суддя Іванов О. Г., судді Чередко А. Є., Парусніков Ю. Б.)

у справі № 904/3510/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради

про стягнення суми основного боргу у розмірі 8 110 139,25 грн, 3% річних у розмірі 406 187,82 грн, інфляційної складової у розмірі 2 182 829,62 грн.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - позивач, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради (далі - відповідач, КП "Коменергосервіс"), в якому просило стягнути суму основного боргу у розмірі 8 110 139,25 грн, 3 % річних у розмірі 406 187,82 грн, інфляційну складову в розмірі 2 182 829,62 грн.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу щодо своєчасної оплати за спожитий природний газ.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 25.09.2023 позов задовольнив частково.

4. Стягнув з КП "Коменергосервіс" на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" суму основної заборгованості у розмірі 7 874 613,40 грн, 3 % річних у розмірі 406 187,82 грн, інфляційну складову у розмірі 2 182 829,62 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 160 145,37 грн.

5. Закрив провадження у справі № 904/3510/23 в частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 212 727,42 грн.

6. Відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 22 798,43 грн.

7. Відстрочив виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2023 у справі № 904/3510/23 строком на 1 рік з дня ухвалення цього рішення суду.

8. Центральний апеляційний господарський суд у постанові від 30.01.2024 залишив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2023 без змін (рішення господарського суду оскаржується позивачем лише в частині задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення строком на 1 рік).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", не погоджуючись із судовими рішеннями, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2023 у цій справі (в частині відстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік) та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права і не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17, від 31.07.2019 у справі № 904/4566/18, від 19.02.2018 у справі № 910/15430/16, стосовно надання відстрочки виконання рішення строком на 1 рік.

Позиція інших учасників справи

11. Від КП "Коменергосервіс" до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому останнє просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані рішення та постанову судів попередніх інстанцій (в частині відстрочення виконання рішення суду на 1 рік) без змін.

12. Крім того, від КП "Коменергосервіс" 25.03.2024 до Верховного Суду надійшло клопотання про долучення доказів платіжних інструкцій як доказ відсутності умислу невиконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2023 у цій справі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Як встановили суди попередніх інстанцій, між ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - постачальник) та КП "Коменергосервіс" (далі - споживач) укладений договір постачання природного газу (далі - договір).

14. У пункті 13.1. договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати його укладання і діє до 30.06.2024 включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

15. Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

16. У підпункті 2.1.3. договору встановлено, що загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається із сум обсягів природного газу, замовлених споживачем за весь період дії договору.

17. На виконання умов договору позивач за період з 01.10.2021 до 30.04.2022 поставив відповідачу природний газ на загальну суму 32 016 837,09 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які знаходяться в матеріалах справи.

18. Відповідно до пункту 5.1. договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 01.10.2021) оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в такому порядку: 70 % вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

19. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

20. У разі відсутності акта приймання-передачі фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

21. З урахуванням зазначених положень договору строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором зі сплати вартості поставленого природного газу є таким, що настав.

22. Порушуючи умови договору, відповідач не оплатив спожитого природного газу у встановлені строки у повному обсязі.

23. Так, за період з 26.11.2021 до 21.06.2023 (дата, що передувала зверненню позивача до суду з цим позовом) відповідач сплатив вартість спожитого газу у розмірі 23 929 496,27 грн.

24. За таких обставин у КП "Коменергосервіс" станом на 22.06.2023 (дату звернення позивача до суду з позовом) утворилась заборгованість перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" зі сплати вартості поставленого газу у розмірі 8 087 340,82 грн (на 22 798,43 грн менше, аніж заявлено позивачем до стягнення).

25. Як встановили суди попередніх інстанцій, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу у розмірі 22 798,43 грн необґрунтовані, оскільки його прав станом на момент звернення до суду з цим позовом у відповідній частині відповідач не порушував.

26. Після звернення позивача до суду з цим позовом відповідач сплатив позивачу суму основної заборгованості у розмірі 212 727,42 грн, що підтверджується платіжними інструкціями.

27. Отже, суди встановили, що розмір основного боргу становить 7 874 613,40 грн.

28. Позивач також нарахував та просить стягнути з відповідача до сплати 3 % річних у розмірі 406 187,82 грн за загальний період з 16.03.2022 до 15.06.2023 та інфляційну складову у розмірі 2 182 829,62 грн за загальний період з квітня 2022 року до червня 2023 року.

29. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

30. Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів і висновків суду апеляційної інстанцій

31. Згідно з частиною першою статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

32. Касаційне провадження за касаційною скаргою Управління у справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

33. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктами 1 та частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

34. Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

35. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями, відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

36. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України та пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

37. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

38. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

39. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

40. Судові рішення оскаржуються позивачем тільки в частині відстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік.

41. Відповідно до положень частин першої, третьої, четвертої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

42. У справі, судове рішення в якій переглядається у касаційному порядку, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відстрочив виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2023 у справі № 904/3510/23 строком на 1 рік з дня ухвалення цього рішення суду.

43. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

44. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

45. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

46. Задовольняючи заяву про відстрочення виконання рішення у справі, суди попередніх інстанцій зазначили, що заявник довів наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення у цій справі з огляду на таке.

47. Так, відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції надав, зокрема, копію Статуту КП "Коменергосервіс"; звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2023 року; баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2023 року; звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік; довідку від 29.08.2023 № 515/1 про заборгованість за послуги постачання теплової енергії перед КП "Коменергосервіс" станом на 29.08.2023 року; довідку від 29.08.2023 № 515/3 про кредиторську заборгованість КП "Коменергосервіс".

48. Згідно зі Статутом КП "Коменергосервіс" предметом діяльності підприємства, окрім іншого, є постачання пари та гарячої води; експлуатація теплових мереж та теплорозподільчих пунктів, що знаходяться на балансі Підприємства, їх ремонтно-експлуатаційної бази з метою транспортування теплової енергії споживачам лівобережної частини м. Дніпра тощо (пункт 2.2. Статуту).

49. Суди попередніх інстанцій зазначили, що КП "Коменергосервіс" є не фактичним споживачем газу, а підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності - постачання пари, гарячої води, яке не впливає ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги.

50. Станом на 01.11.2023 загальна дебіторська заборгованість за спожиті послуги постачання теплової енергії перед відповідачем становить 120 795 631,91 грн з ПДВ, з них: за категорію населення - 113 375 275,51 грн з ПДВ, за категорію юридичні особи - 7 281 105,98 грн з ПДВ, за категорію бюджетні установи - 139 250,43 грн з ПДВ.

51. Суди встановили, що на своєчасність розрахунків за укладеним договором поставки природного газу вплинули обставини, що не залежали від відповідача: зниження платіжної дисципліни споживачів в умовах дії воєнного стану в Україні, обмеження можливості в повній мірі здійснювати претензійно-позовну роботу, встановлення на законодавчому рівні обмеження щодо порядку, строку та процесу розподілу отриманих за теплову енергію коштів, наявність першочергових зобов`язань з виплати заробітної плати працівникам, сплати до загальнодержавного та місцевого бюджетів податків, зборів та обов`язкових платежів, наявність значної кредиторської заборгованості перед власними контрагентами, наявність витрат на утримання мереж теплопостачання.

52. Крім того, одномоментне стягнення суми боргу може призвести до тяжких наслідків для підприємства, що зі свого боку може призвести до зриву опалювального сезону 2023- 2024 років і виникнення соціальної напруги у м. Дніпрі.

53. Суди першої та апеляційної інстанцій враховували, що відповідач в межах цієї справи сплатив заборгованість за поставку природного газу в сумі 235 525,85 (до дати звернення останнім до суду - 22 798,43 грн, під час судового розгляду у цій справі відповідач перерахував позивачу 212 727,42 грн) і ця обставина свідчить, що відповідач виконує зобов`язання з оплати за отриманий газ.

54. Крім того, оцінюючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, суди встановили, що господарські операції за спірним договором не можна віднести до категорії комерційних операцій на власний ризик. Відповідач є теплопостачальним підприємством, метою укладання відповідачем спірного договору є забезпечення потреб цивільного населення (в переважній більшості) тепловою енергією, можливість розрахунків відповідача з позивачем залежать від надходження до відповідача грошових коштів від кінцевих споживачів теплової енергії.

55. Разом з цим 24.02.2022 на усій території України був уведений воєнний стан внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації та загострення бойових дій. Загострення бойових дій на території України беззаперечно вплинуло на платоспроможність як побутових споживачів, так і осіб, що здійснюють господарську діяльність.

56. Також суди попередніх інстанцій зазначили, що позивач, окрім стягнення суми основного боргу в розмірі 8 110 139,25 грн, заявив про стягнення 3 % річних у розмірі 406 187,82 грн та інфляційної складової в розмірі 2 182 829,62 грн, що сумарно складають майже 30 % від суми основного боргу, тобто позивач має можливість компенсації від боржника понесених втрат за прострочення виконання власних зобов`язань, тоді як відповідач позбавлений такої можливості в силу обмежень встановлених чинним законодавством України.

57. Враховуючи положення наведених вище норм права та обставини цієї справи, суди встановили, що заявник надав достатньо доказів, які свідчать про те, що його фінансовий стан, а також інші зазначені у заяві обставини у їх сукупності суттєво ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають можливість його виконання в майбутньому.

58. Водночас скаржник посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 905/2953/17, в якій колегія суддів, залишаючи без змін попередні судові рішення, дійшла висновку про можливість відстрочити виконання судового рішення на один місяць, врахували відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання, оскільки невиконання зобов`язань з боку останнього виникло з об`єктивних причин, пов`язаних з важким фінансовим становищем боржника, яке водночас значною мірою зумовлене невиконанням перед ним бюджетних зобов`язань з компенсації різниці між тарифами і фактичними витратами.

59. Разом з тим відповідачем у справі, яка переглядається, є підприємство комунальної форми власності з основним напрямком діяльності - постачання пари, гарячої води, кінцевим споживачем послуг якого є цивільне населення, на якого поширюється положення 3окну України "Про теплопостачання", що забороняють будь-які обмеження енергопостачання об?єктів у сфері теплопостачання. Натомість у справі № 905/2953/17 відповідачем є приватне акціонерне товариство, основними споживачами якого є установи і організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів.

60. У справі № 904/4566/18 суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідач надав достатні докази, які свідчать про те, що його фінансовий стан і зазначені в заяві обставини роблять неможливим та ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають можливості його виконання в майбутньому; оцінивши належним чином доведені боржником обставини, проаналізувавши надану фінансову звітність підприємства, враховуючи майнові інтереси обох сторін, відсутність невиконаного основного зобов`язання, соціальну значимість підприємства відповідача, дослідивши надані заявником в обґрунтування заяви про надання відстрочення виконання рішення суду докази, задовольнили заяву відповідача та відстрочили виконання рішення суду на шість місяців.

61. Верховний Суд також відзначає, що сторонами у справі № 904/4566/18 є Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова", тоді як у справі, що переглядається, сторони у справі - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та КП "Коменергосервіс", що свідчить про різний суб`єктний склад учасників справ.

62. При цьому Верховний Суд також відхиляє посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 19.02.2018 у справі № 910/15430/16, оскільки в цій справі суд встановив, що, вирішуючи питання про розстрочення / відстрочення виконання рішення суду, суди попередніх інстанцій взяли до уваги лише інтереси боржника (зокрема, їх майновий стан) та не з`ясували можливого порушення інтересів позивача, отже, мало місце недотримання справедливого балансу між сторонами.

63. Також у справі, що розглядається, однією з обставин, що стало підставою для відстрочення виконання рішення, є введений воєнний стан внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації та загострення бойових дій, що беззаперечно вплинуло на платоспроможність як побутових споживачів, так і осіб, що здійснюють господарську діяльність. Натомість у справах № 904/4566/18, № 905/2953/17 та № 910/15430/16, на які посилається скаржник, правовідносини виникли до повномасштабного вторгнення Російської Федерації.

64. Проаналізувавши зміст наведених скаржником постанов, Верховний Суд відхиляє як помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у вказаних скаржником справах і у справі, яка переглядається, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично-доказової бази, тобто дійшли певних конкретних висновків з урахуванням наданих сторонами усіх доказів, що виключає подібність правовідносин у вказаних справах за змістовним критерієм. При цьому з`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

65. Верховний Суд зазначає, що доводи касаційної скарги у цій частині фактично зводяться до незгоди скаржника з висновком суду апеляційної інстанції, до необхідності встановлення інших обставин, ніж встановлені судом, та стосуються переоцінки наданих сторонами доказів, без урахування меж повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та не отримали підтвердження під час касаційного провадження.

66. Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд не встановив неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права, як необхідної передумови для скасування ухваленого судового рішення, а отже, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

67. Отже, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.

68. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

69. Так, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі № 904/3510/23 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

70. У зв`язку з тим що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягає.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2023 (в частині відстрочення виконання рішення суду на 1 рік) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі № 904/3510/23 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ємець

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Жайворонок