ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024м. ХарківСправа № 922/5316/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» (61106, м. Харків, просп. Герої Харкова, 273, оф. 25; )
до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-А; )
про розірвання договору та виселення майна
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача Зайцевої М.С., витяг з ЄДР.

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса", в якій просить суд:

- розірвати договір зберігання від 28.12.2021 укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» та Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України;

- виселити майно, передане Товариству з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» на зберігання Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України згідно договору зберігання від 28.12.2021 та акту приймання-передачі від 28.12.2021, з місця зберігання за адресами: м. Харків, пров. Метизний, 14-А та м. Харків, просп. Героїв Харкова, 301;

- стягнути з Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" судовий збір у розмірі 5 368,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на не досягнення між сторонами згоди щодо розірвання договору зберігання, відмову відповідача від підписання додаткової угоди №1 до договору зберігання від 28.12.2021, укладеного між Національним науковим центром та ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», про його дострокове розірвання.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.12.2023 позовну заяву (вх.№5316/23 від 18.12.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» залишено без руху. Надано позивачу строк, який становить 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.12.2023 прийнято позовну заяву (вх.№5316/23 від 18.12.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" про розірвання договору та виселення майна до розгляду та відкрито провадження у справі №922/5316/23. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 24.01.2024.

18.01.2024 через кабінет Електронного Суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№1545 від 18.01.2024).

У відзиві представник відповідача зазначив, що умовами Договору, зокрема п.6.2, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1 цього Договору та діє до закінчення будівельних робіт, а отже, оскільки будівництво ДНК - лабораторії не завершено, обов`язок відповідача з повернення такого майна виникає після пред`явлення позивачем письмової вимоги в порядку ст.ст. 530, 938 ЦК України. Також, протягом вказаного періоду у позивача у справі наявний обов`язок зберігати майно окремо від інших речей, з дотриманням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження майна поклажодавця (п.п.2.1.2 Договору); нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, у відповідності із цим Договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві (пп.2.1.3 Договору). Обов`язок позивача щодо повернення відповідача майна зі зберігання є таким, що настав. Втім, позивачем не надано доказів про наявність на зберіганні товарно-матеріальних цінностей відповідно до акту від 28.12.2021, їх наявність у позивача також спростовується актами комісії ННЦ ІСЕ від 30.01.2023 року.

Як стверджує представник відповідача, доводи позивача про розірвання взаємовідносин з ПП «Екіпаж» внаслідок втручання в господарську діяльність правоохоронних органів не відповідають дійсності, оскільки ПП «Екіпаж» листом від 14.08.2023 року повідомило ННЦ ІСЕ про відсутність на території Підприємства товарно-матеріальних цінностей, які б належали ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» та відсутність факту укладання договорів відповідального зберігання з останнім у 2021 та 2022 роках, а тому Підприємство вважало відсутніми підстави та необхідність у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей. Також, позивач зазначає про вимушеність укладення договору оренди приміщення за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14-А, для зберігання нібито товарно-матеріальних цінностей за актом приймання - передачі від 28.12.2021 року, проте доказів про те, що вказане нежитлове приміщення орендоване саме для товарно-матеріальних цінностей, що передані позивачу за договором зберігання від 28.12.2023 року, не надано та спростовується змістом додатного договору оренди, яким передбачена мета оренди - зберігання господарських товарів, однак відсутні ідентифікуючи ознаки цих товарів та докази їх належності саме ННЦ ІСЕ. Неможливість ідентифікації матеріалів та їх належності ННЦ ІСЕ за актом від 28.12.2023 також встановлена комісією, створеною наказом директора ННЦ ІСЕ, до складу якої в тому числі входили експерти будівельної лабораторії. Таким чином, зважаючи на наявність кримінального провадження, в рамках якого оголошено підозру директору ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» Дудці В.М., відсутність товарно-матеріальних цінностей, що передані на зберігання позивачу згідно договору та акту від 28.12.2021 року, відсутність доказів, які б свідчили про наявність у позивача товарно-матеріальних цінностей саме ННЦ ІСЕ, звернення до суду з даним позовом є намагання уникнути кримінальної відповідальності.

На переконання представника відповідача, позивачем не доведено про істотну зміну обставин, що унеможливлює виконання договору зберігання від 28.12.2021.

23.01.2024 через кабінет Електронного Суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№2061 від 23.01.2024), а саме: постанову слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 09.12.2023 року, якою юридичну особу - ННЦ ІСЕ визнано потерпілою по кримінальному провадженню № 0000107 за ч.4 ст.190, ч.ч.3,4 ст.191 КК України, протоколи огляду місця події, в тому числі за участю Дудка В.М. директора ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», в ході яких не було встановлено наявність товарноматеріальних цінностей, що передані позивачу у справі за актом приймання передачі за договором зберігання від 28.12.2021 року, відповіді ПП «Екіпаж» та ТОВ «Новаторбуд», які свідчать про відсутність товарноматеріальних цінностей, належних ННЦ ІСЕ на зберіганні та будьяких договірних відносин з ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» щодо зберігання товарноматеріальних цінностей.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.01.2024 відкладено підготовче засідання на 14.02.2024.

05.02.2024 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№3220 від 05.02.2024).

13.02.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №4149)

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що невизнання позову відповідачем засновано на його припущенні про відсутність належних і допустимих доказів того, що будівельні матеріали, які зберігаються за адресою: м.Харків, пров.Метизний, 14, належить саме ННЦ ІСЕ у кількості та якості, визначених в акті приймання-передачі від 28.12.2021. Вищевказане кримінальне провадження носить замовний характер, відомості про яке були внесені із сумнівних джерел засобів масової інформації, виявлені моніторингом інтернет мереж порталу новин «insider news.info» одразу після призначення в. о. директора Національного наукового центру пана Тюлєнєва С.А., який, на думку сторони позивача, з метою залучення іншої підрядної організації до будівництва ДНК-лабораторії, створює зараз перепони кримінального характеру ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС». Тому докази, які долучені відповідачем до відзиву і стосуються кримінальних переслідувань директора ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», цивільного позову у кримінальному провадженні, не є доказами у розумінні ст.ст.73, 76-79 ГПК України, адже лише обвинувальний вирок, у відповідності до ч.6 ст.75 ГПК України, є обов`язковим для господарського суду, що розглядає справу. Оцінка цивільному позову у кримінальному провадженні також буде надаватись у обвинувальному або виправдальному вироку.

На думку представника позивача, дії відповідача, який підписав договір зберігання від 28.12.2021 та вимогу про повернення будівельних матеріалів, і зараз невмотивовано відмовляється від прийняття цих матеріалів, свідчить про суперечливість та несумлінність його поведінки

Позивач не погоджується з доводами відповідача, оскільки зберігання будівельних матеріалів для ННЦ ІСЕ за договором зберігання від 28.12.2021 на протязі двох років безоплатне, всі витрати несе позивач. У зв`язку з початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України 24.02.2023 з об`єктивних причин виконання будівельних робіт ТОВ «БУДСИСТЕМА ПЛЮС» у 2022 році стало неможливим, тим не менш позивач доклав зусиль для збереження будівельних матеріалів ННЦ ІСЕ, що перебувало на зберіганні у позивача і було розташоване у м.Первомайськ Харківської області. З незалежних від позивача причин, які позбавляють позивача забезпечити зберігання будівельних матеріалів у місті Первомайську Харківської області, ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» власним коштом було здійснено переміщення будівельних матеріалів до міста Харкова та укладено нові договори щодо оренди приміщень (майданчиків) для зберігання товарно-матеріальних цінностей, що належать ННЦ ІСЕ, а саме з ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ- УКРАЇНА» та ТОВ «ВТОРПРОММАШ». Зміна місця зберігання не суперечить вимогам діючого законодавства України, а саме ст. ст.943, 945 ЦК України.

14.02.2024 через кабінет Електронного Суду від представника позивача надійшла аналогічна відповідь на відзив (вх.№4177).

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2024 відкладено підготовче засідання на 23.02.2024.

22.02.2024 до суду від представника відповідача надійшло заперечення (вх.№4926), в яких зазначено, що представник позивача вказує, що відсутність будівельник матеріалів, що належать ННЦ ІСЕ за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14, є припущенням з боку ННЦ ІСЕ. Дана обставина не може вважатися припущенням, оскільки з боку ННЦ ІСЕ надані докази, що долучені до відзиву, які вказують про відсутність будівельних матеріалів за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14 та пр. Героїв Харкова, пр. Героїв Харкова, 301, та неможливість їх ідентифікувати як такі, що зазначені в акті приймання передачі від 28.12.2021.

В підготовчому засіданні 23.02.2024 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.03.2024.

Представник позивача в судове засідання 13.03.2024 не з`явився, проте 13.02.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача (вх.№4187).

Присутня в судовому засіданні 13.03.2024 представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила суд в його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу та інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

З огляду на зазначене, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 13.03.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову присутню в судовому засіданні представника відповідача у судових дебатах, суд встановив наступне.

05.11.2021 між ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» та Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України було укладено договір №143/21 про закупівлю робіт щодо будівництва ДНК-лабораторії за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 8-А з виготовленням проектно-кошторисної документації.

У грудні 2021 року ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» та Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України були складені акти за типовою формою КБ-2в на фактично виконані підготовчі роботи станом на грудень 2021 року, а також передані будівельні матеріали, що мали бути використані у будівництві ДНК-лабораторії одразу після отримання дозволу на проведення будівельних робіт.

28.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» (зберігач) та Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України (Національний науковий центр, поклажодавець) було укладено договір зберігання б/н (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку дії цього Договору товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 4738156,80 грн., з ПДВ, згідно переліку, визначеному в Акті приймання-передачі, який є невід`ємною частиною даного Договору.

Зберігання за цим Договором с безоплатним (п.1.2.Договору).

Згідно з п.2.1. Договору, зберігай зобов`язаний:

- вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання;

- зберігати майно окремо від інших речей, з дотриманням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження майна поклажодавця;

- нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, у відповідності із цим Договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві;

- повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього протягом 5-ти робочих днів

Якщо при прийманні зберігачем майна, що передається поклажодавцем на зберігання, в цьому майні виявляться пошкодження або недоліки, котрі можуть бути виявлені при поверхневому огляді, а також у випадку спричинення будь-ким пошкоджень майна поклажодавця, зберігай зобов`язаний вжити заходів щодо охорони прав поклажодавця, зібрати необхідні докази і повідомити поклажодавця про такі порушення. Якщо зберігай своєчасно не повідомить про це поклажодавця, він несе відповідальність за збитки, завдані поклажодавцеві через таке неповідомлення (п.2.2.Договору).

Зберігач не має права користуватись майном, крім випадків, узгоджених з поклажодавцем, згідно умов договору №143/21 від 25.11.2021 (п.2.3.Договору).

Зберігач не має права передавати майно у користування третім особам (п.2.4.Договору).

Вчасно повідомляти поклажодавця про обставини, що загрожують схоронності майна (п.2.5.Договору).

Забезпечити стан складських приміщень, де зберігається майно поклажодавця, у відповідності будівельним, технічним, протипожежним, санітарним нормам, правилам техніки безпеки (п.2.6.Договору).

Згідно з п.3.1. Договору поклажодавець зобов`язаний:

- передати зберігачеві майно на зберігання не пізніше, ніж через 1 (один) календарний день після набрання чинності цим Договором, адреса зберігання майна: Харківська обл., Первомайськ, вул. миру, 12;

- забрати у зберігача майно до закінчення строку цього Договору.

Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повернених майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини) (п.3.2.Договору).

У випадку порушення Договору сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України (п.4.1.Договору).

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п.4.1.1.Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього Договору, та діє до закінчення будівельних робіт (п.6.2.Договору).

Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.6.3.Договору).

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору (п.6.4.Договору).

Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України (п.6.5.Договору).

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, цей Договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору (п.6.6.Договору).

Цей Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України (п.6.7.Договору).

Директор ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» Дудка В. М. з 01.06.2022 призваний на військову службу згідно оголошеної мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2023 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» і зараз проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» листом від 16.06.2023 повідомило Національний науковий центр про розірвання взаємовідносин з ПП «Екіпаж», на території складських приміщень яких у м. Первомайську Харківської області зберігались будівельні матеріали, а саме, зокрема, у зв`язку з втручанням в господарську діяльність підприємства правоохоронних органів запропоновано вивезти з території ПП «Екіпаж» всі товаро-матеріальні цінності. Цим листом зберігач повідомив поклажодавця про майбутнє вивезення ТМЦ і про необхідність проведення інвентаризації за участю представників Національного наукового центру, відповіді на яке відповідачем не було надано.

23.06.2023 ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» вимушена була взяти у платне користування (оренду) нежитлове приміщення літ. «И-1» за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14А, яке належить ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ-Україна», строком до 31.12.2023, для зберігання будівельних матеріалів Національного наукового центру.

В той же день ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» передало ТОВ «ВТОРПРОММАШ» на безоплатне зберігання за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 301, блоки газобетонні, які належать Національному науковому центру.

Також, як свідчать матеріали справи, 08.08.2023 Національний науковий центр "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса", користуючись правом, наданим договором зберігання від 28.12.2021 в частині повернення майна поклажодавцеві за першою вимогою протягом п`яти робочих днів (п.2.1.4 Договору), звернувся з листом до директора ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» з вимогою про повернення майна, передбаченого за актом приймання - передачі від 28.12.2021 року. Дана вимога не вручена адресату, повернута до ННЦ ІСЕ з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Повторна вимога Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" надіслана на адресу позивача у справі 13.09.2023 та також повернута без отримання адресатом.

Листом від 25.09.2023 №19 ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» запропонувало Національному науковому центру укласти додаткову угоду №1 до договору зберігання від 28.12.2021 про дострокове розірвання цього договору у зв`язку з тим, що позивач з незалежних від нього причин не може забезпечити зберігання будівельних матеріалів, як це передбачено умовами договору, зокрема, у зберігача відсутня фінансова спроможність продовжувати безоплатне для Національного наукового центру зберігання матеріалів на інших майданчиках та забезпечити без додаткової оплати безперервну логістику між пунктами будівельний майданчик - місце зберігання будівельних матеріалів. До листа було додано два проекти додаткової угоди №1 за підписом директора та печаткою ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС».

18.10.2023 адвокатом Гордіним О.Я. до відповідача був спрямований адвокатський запит з проханням повідомити чи була підписана з боку Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» додаткова угода №1 до договору зберігання від 28.12.2021, укладеного між Національним науковим центром та ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», про дострокове розірвання цього договору, що була направлена на адресу Національного наукового центру листом від 25.09.2023 №19, а у разі відмови Національного наукового центру від підписання додаткової угоди №1 до договору зберігання від 28.12.2021, повідомити мотиви такої відмови.

26.10.2023 листом №6424//3А-232-1.6/23 Національний науковий центр у відповідь на запит повідомив, що не буде підписувати додаткову угоду №1 до договору зберігання від 28.12.2021, укладеного між Національним науковим центром та ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», про дострокове розірвання цього договору, оскільки необхідно перевірити наявність, стан товаро-матеріальних цінностей та скласти відповідний акт приймання-передачі.

10.11.2023 Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" повторно направлено вимогу про повернення майна поклажодавцеві за договором зберігання від 28.12.2021 року, яка 20.11.2023 вручена адвокату Дудки В.М. - Гордіну О.Я.

Відтак, 20.11.2023 ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» отримала письмову вимогу Національного наукового центру від 10.11.2023 №6848/23-1.6/23, в якій поклажодавець вимагав повернути майно, яке передане ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС відповідно до Акту приймання-передачі від 28.12.2021, що є Додатком до Договору зберігання від 28.12.2021, протягом п`яти робочих днів з дня отримання даної вимоги.

У відповідь на вимогу від 10.11.2023 ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» направило поклажодавцю листа, в якому повідомляло про те, що не заперечує проти повернення майна у визначений пунктом 2.1.4 Договору зберігання строк і запропонувало повідомити дату та час вивезення Національним науковим центром товарно-матеріальних цінностей з місць зберігання за адресами: м. Харків, пров. Метизний, 14А та просп. Героїв Харкова, 301, а також надати контактні дані представника установи, уповноваженого на підписання відповідного акту приймання.

05.12.2023 ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» повторно направило листа до Національного наукового центру, оскільки питання про прийняття майна так і не було вирішено.

09.12.2023 від Національного наукового центру надійшов лист №7436/23/3222- 23-23-1.6/23 датований 05.12.2023, в якому повідомлялось про те, що питання організації заходів про передачу ТМЦ відповідно до Акту від 28.12.2021, може бути вирішеним після надання з боку ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» доказів про наявність та відповідність майна, визначеного актом від 28.12.2021.

На думку позивача, позиція Національного наукового центру щодо можливої організації заходів з повернення майна у разі надання ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» доказів наявності майна, визначеного актом від 28.12.2021, свідчить про його суперечливість поведінки. З одного боку Національний науковий центр вимагає повернути майно, а з другого боку - в супереч умовам Договору зберігання від 28.12.2021 створює перепони у вигляді умисного уповільнення процесу передачі майна, створення комісій без залучення представника ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», затримки у наданні відповідей на письмові звернення зберігача, витребування документів, які не вимагаються умовами договору зберігання, ініціювання інших процедур не передбачених договором, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з цим позовом.

Водночас, як свідчать матеріали справи, 30.11.2023 комісією, створеною наказом №209/07-01 директора Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса у складі: заступника начальника відділу матеріально-технічного постачання Погорєлова Я.А., провідного юрисконсульта Зайцевої М.С., провідного інженера відділу матеріально - технічного постачання Проходова С.О., завідувача сектору будівельно - технічних досліджень лабораторії будівельно - технічних досліджень Капліна Р.Б., старшого наукового співробітника сектору земельно - технічних досліджень та оцінки нерухомості лабораторії будівельно - технічних досліджень Кирилової Л.І., складено акт за результатами проведеного огляду будівельних матеріалів, які зберігаються за адресами: м. Харків, пров. Метизний, 14; м. Харків, пр. Героїв Харкова, 301, (адреси визначені в листі ТОВ БУД СИСТЕМА ПЛЮС вх. № 3101-23-23 від 21.11.2023 року), на їх відповідність, визначеному в акті приймання - передачі від 28.12.2021 року.

Актом комісії зафіксовані наступні обставини.

Директор ТОВ БУД СИСТЕМА ПЛЮС Дудка В.М. був відсутній під час проведення огляду за вказаними адресами, засобами телефонного зв`язку повідомив про неможливість бути присутнім, однак зобов`язався забезпечити доступ до об`єкту за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14. Щодо огляду за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 301, Дудка В.М. вказав про неможливість забезпечення доступу саме 30.11.2023 року через відсутність осіб, що можуть здійснити такі дії, закритість території за вказаною адресою та можливість забезпечення доступу через декілька днів.

Оглядом, проведеним 30.11.2023 року за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14, встановлено наступне.

За адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14, розташований майданчик, огороджений парканом, де зберігаються будівельні матеріали та різноманітна техніка. Доступ до згаданого майданчику забезпечений особами, які здійснюють охорону даного об`єкту, при цьому останні вказали про місце зберігання будівельних матеріалів, що перебуває в оренді ТОВ БУД СИСТЕМА ПЛЮС, директором якого є Дудка В.М., будь - яких доказів членам комісії надано не було.

Представлені до огляду матеріали та конструкції знаходяться під навісом без огородження по фасаду, складовані хаотично, нагромаджені один на одному. В результаті візуального огляду (в межах наявного доступу) можливо встановити наявність наступних матеріалів, виробів та конструкцій: металопластикові вікна та дівері, відливи та підвіконні дошки, сантехнічні прилади (унітаз, умивальники, змішувачі, сифони для мийок, піддони), елементи підвісної стелі, шпалери, утеплювач, радіатори опалення, елементи організованого водовідведення, водо- та каналізаційні труби, ущільнювачі, фарби, клей ПВА, вогнезахисна фарба, вітробар`єр, суха суміш Knauf та Ceresit CR-65.

Рулонні матеріали не містять маркувань та одиниць виміру, що унеможливлює на даному етапі їх ідентифікувати та встановити кількість. Теж саме стосується метало - пластикових виробів (вікна та двері) та інших позицій договору. У відрах різного літражу з нанесеним написом «К-9» (інші маркування відсутні), знаходиться не ідентифікована рідина (можливо позиція 96 договору «Полімерна композиція»), яка має ознаки часткового промерзання та відсутність терміну придатності й дати виготовлення. Також, окремі відра з сумішами не містять дати виготовлення.

Частина матеріалів, на яких в наявності маркування, мають дату виготовлення 2023 рік.

В межах наявного доступу проведено контрольні обміри жолобів водостічних (позиція 35, 36 договору) та встановлено невідповідність габаритних розмірів та кількості.

Оглядом, проведеним 30.11.2023 року за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 301, встановлено наступне.

За вказаною адресою знаходиться металобаза, доступ до якої є вільним, комісією під час перебування на території бази не вдалося можливим провести огляд будівельних матеріалів, що перебувають на території бази через значну територію та відсутність даних про конкретне місцезнаходження матеріалів. Разом з тим, перебуваючи на території металобази членами комісії під час розмови з охоронцем вказаного об`єкту встановлено відсутність будівельних матеріалів, що зберігаються ТОВ БУД СИСТЕМА ПЛЮС. Також, в ході телефонної розмови з представником Харків Метал 2 Ольгою Віталіївною (тел. НОМЕР_2 ), останньою повідомлено про відсутність будівельних матеріалів на території металобази, що передавались на зберігання ТОВ БУД СИСТЕМА ПЛЮС.

За результатами проведеного огляду комісія дійшла наступного висновку: встановити та визначити будівельні матеріали на відповідність переліку, визначеному в акті приймання- передачі від 28.12.2021 року не вдалося можливим через відсутність належних та допустимих доказів про те, що будівельні матеріали, що зберігаються за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14, належать саме ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса", оскільки наявні матеріали, їх технічні характеристики в тому числі дата виготовлення (2023 рік), не відповідають параметрам будівельних матеріалів, що зазначені в акті приймання - передачі від 28.12.2021 року. Огляд будівельних матеріалів за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 301, не проведений через відсутність будівельних матеріалів за переліком, зазначеним в акті приймання - передачі від 28.12.2021 року.

05.12.2023 ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" повідомив позивача про викладені вище обставини, що зафіксовані в акті від 30.11.2023 року, та зазначив, що питання організації заходів про передачу товарно - матеріальних цінностей відповідно до акту від 28.12.2021 року може бути вирішеним після надання з боку ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» доказів про наявність та відповідність майна, визначеного актом від 28.12.2021 року.

Слідчим відділенням ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000107, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.06.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.190 КК України за фактом заволодіння службовими особами ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» за попередньою змовою із службовими особами Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" бюджетними грошовими коштами при виконанні робіт з будівництва приміщень та постачання устаткування для лабораторії ННЦ ІСЕ.

За фактами, що встановлені в акті комісії від 30.11.2023 ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" звернулося до керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

19.12.2023 представником потерпілого - цивільного позивача ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" адвокатом Стовбою О.В. подано цивільний позов у кримінальному провадженні №0000107.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1, ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів. Невиконання своїх зобов`язань за умовами договору є підставою виникнення відповідальності.

У частині 2 ст. 193 Господарського Кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 626 та ч. 1 ст. 628, ст. 629 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов`язковим до виконання сторін.

Згідно положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було встановлено судом, 28.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» (зберігач) та Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України (Національний науковий центр, поклажодавець) було укладено договір зберігання б/н, відповідно до п.1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку дії цього Договору товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 4738156,80 грн., з ПДВ, згідно переліку, визначеному в Акті приймання-передачі, який є невід`ємною частиною даного Договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Згідно з ст. 948 ЦК поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно з п.3.1. Договору поклажодавець зобов`язаний:

- передати зберігачеві майно на зберігання не пізніше, ніж через 1 (один) календарний день після набрання чинності цим Договором, адреса зберігання майна: Харківська обл., Первомайськ, вул. миру, 12;

- забрати у зберігача майно до закінчення строку цього Договору.

Відповідно до п.6.1. Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього Договору, та діє до закінчення будівельних робіт (п.6.2.Договору).

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 25.09.2023 №19 запропонував Національному науковому центру укласти додаткову угоду №1 до договору зберігання від 28.12.2021 про дострокове розірвання цього договору у зв`язку з тим, що позивач з незалежних від нього причин не може забезпечити зберігання будівельних матеріалів, як це передбачено умовами договору, зокрема, у зберігача відсутня фінансова спроможність продовжувати безоплатне для Національного наукового центру зберігання матеріалів на інших майданчиках та забезпечити без додаткової оплати безперервну логістику між пунктами будівельний майданчик - місце зберігання будівельних матеріалів. До листа було додано два проекти додаткової угоди №1 за підписом директора та печаткою ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС».

18.10.2023 адвокатом Гордіним О.Я. до відповідача був спрямований адвокатський запит з проханням повідомити чи була підписана з боку Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» додаткова угода №1 до договору зберігання від 28.12.2021, укладеного між Національним науковим центром та ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», про дострокове розірвання цього договору, що була направлена на адресу Національного наукового центру листом від 25.09.2023 №19, а у разі відмови Національного наукового центру від підписання додаткової угоди №1 до договору зберігання від 28.12.2021, повідомити мотиви такої відмови.

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому, в якості підстав для розірвання Договору позивач посилається на те, у зв`язку з початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України 24.02.2023 з об`єктивних причин виконання будівельних робіт ТОВ «БУДСИСТЕМА ПЛЮС» у 2022 році стало неможливим, тим не менш позивач доклав зусиль для збереження майна Національного наукового центру, що перебувало на зберіганні у позивача і було розташоване у м. Первомайську Харківської області. Необґрунтоване втручання Національного наукового центру у господарську діяльність ПП «Екіпаж», на території якого зберігало майно Національного наукового центру, призвели до розірвання господарських відносин між ПП «Екіпаж» та ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», в результатів товариство власним коштом було здійснено переміщення будівельних матеріалів до міста Харкова та укладено нові договори щодо оренди приміщень (майданчиків) для зберігання товарно-матеріальних цінностей, що належать Національному науковому центру. При таких умовах зміна місця зберігання не суперечить вимогам діючого законодавства України. Через втрату можливостей для безоплатного зберігання будівельних матеріалів на території ПП «Екіпаж» через дії працівників Національного наукового центру зберігач змушений нести витрати на оренду приміщень (майданчиків) для зберігання майна Національного наукового центру. Складування ресурсів, конструкцій, тощо повинно здійснюватися на спеціально відведених для цього майданчиках у відповідності до вимог стандартів або технічних умов на матеріали та вироби. Окремі товарно-матеріальні цінності можуть зберігатися просто неба. Зберігання ж деяких будівельних матеріалів потребує спеціальних умов - наявності закритих приміщень із дотриманням особливого температурного режиму та низької вологості повітря за відсутності потрапляння прямих сонячних променів.

Як стверджує позивач, наведені обставини настали з незалежних від нього причин, які позбавляють позивача забезпечити зберігання будівельних матеріалів у місті Первомайську Харківської області, про що ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» неодноразово письмово повідомляло відповідача. У ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» відсутня фінансова спроможність продовжувати безоплатне для Національного наукового центру зберігання матеріалів на інших майданчиках та забезпечити без додаткової оплати безперервну логістику між пунктами будівельний майданчик - місце зберігання будівельних матеріалів. 31.12.2023 спливають строки дії договору оренди від 23.06.2023, укладеного між ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» та ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ-Україна», на підставі якого позивач взяв у платне користування нежитлове приміщення літ. «И-1» за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 14 А, для зберігання будівельних матеріалів Національного наукового центру. Також 31.12.2023 спливає строк дії договору зберігання від 23.06.2023, відповідно до якого ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» передало ТОВ «ВТОРПРОММАШ» на безоплатне зберігання за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 301, блоки газобетоні, які належать Національному науковому центру. Ці договори не були продовжені, оскільки Національний науковий центр висунув вимогу про повернення майна. На даний час можливість для продовження цих договорів вже відсутня. Передбачити настання зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, позивач не міг, в протилежному випадку він не уклав би цей договір або уклав на інших умовах. Подальше виконання позивачем договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» того, на що воно розраховувало при укладенні договору в момент укладення договору. Зміна обставин зумовлена причинами, які ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися. З умов договору зберігання від 28.12.2021 не випливає, що ризик зміни обставин несе ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС». Строк дії договорів оренди та зберігання від 23.06.2023, на підставі яких для зберігання будівельних матеріалів Національного наукового центру.

Частиною 1 статті 946 ЦК України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно з п.1.2.Договору зберігання за цим Договором є безоплатним.

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, цей Договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору (п.6.6.Договору).

Цей Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України (п.6.7.Договору).

Як було встановлено судом, на підставі укладеного Договору у позивача перебуває на зберіганні товарно - матеріальні цінності на загальну суму 4738156,80 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі від 28.12.2021 до Договору. Вказаний акт підписаний представниками сторін без будь-яких зауважень та скріплений їх печатками.

Статтею 938 ЦК України визначено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Умовами Договору, зокрема п.6.2, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1 цього Договору та діє до закінчення будівельних робіт, а отже, оскільки будівництво ДНК - лабораторії не завершено, обов`язок відповідача з повернення такого майна виникає після пред`явлення позивачем письмової вимоги в порядку статей 530,938 ЦК України.

Також, протягом вказаного періоду у позивача у справі наявний обов`язок зберігати майно окремо від інших речей, з дотриманням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження майна поклажодавця (п.п.2.1.2 Договору); нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна Поклажодавця, переданого на зберігання Зберігачеві, у відповідності із цим Договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від Поклажодавця та до моменту його повернення Поклажодавцеві (пп.2.1.3 Договору).

Як свідчать матеріали справи, 08.08.2023 Національний науковий центр "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса", користуючись правом, наданим договором зберігання від 28.12.2021 в частині повернення майна поклажодавцеві за першою вимогою протягом п`яти робочих днів (п.2.1.4 Договору), звернувся з листом до директора ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» з вимогою про повернення майна, передбаченого за актом приймання - передачі від 28.12.2021 року. Дана вимога не вручена адресату, повернута до ННЦ ІСЕ з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Повторна вимога Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" надіслана на адресу позивача у справі 13.09.2023 та також повернута без отримання адресатом.

26.10.2023 листом №6424//3А-232-1.6/23 Національний науковий центр у відповідь на запит повідомив, що не буде підписувати додаткову угоду №1 до договору зберігання від 28.12.2021, укладеного між Національним науковим центром та ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС», про дострокове розірвання цього договору, оскільки необхідно перевірити наявність, стан товаро-матеріальних цінностей та скласти відповідний акт приймання-передачі.

10.11.2023 Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" повторно направлено вимогу про повернення майна поклажодавцеві за договором зберігання від 28.12.2021 року, яка 20.11.2023 вручена адвокату Дудки В.М. - Гордіну О.Я.

При цьому днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення (постанова Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №522/799/16-ц).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обов`язок позивача щодо повернення відповідача майна зі зберігання є таким, що настав. Втім, позивачем не надано доказів про наявність на зберіганні товарно - матеріальних цінностей відповідно до акту від 28.12.2021, їх наявність у позивача також спростовується актами комісії ННЦ ІСЕ від 30.01.2023.

Частинами 1 та 2 статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» вказує про неможливість безоплатного зберігання майна ННЦ ІСЕ на території ПП «Екіпаж», разом з тим зазначене підприємство листом від 14.08.2023 року на адресу відповідача повідомило про відсутність товаро - матеріальних цінностей, які б належали позивачу та відсутність у 2021-2022 роках укладених договорів зберігання.

Пунктом 2.1.2 договору, сторони погодили, що зберігач несе відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна Поклажодавця, переданого на зберігання Зберігачеві, у відповідності із цим Договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення Поклажодавцеві.

Разом із тим з огляду на зазначені норми права припис абзацу другого частини 1 статті 652 ЦК встановлює критерій, за яким для зміни чи розірвання договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 ЦК договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду (такий висновок наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).

В даному випадку наявні труднощі у виконанні договору, а саме вимоги ННЦ ІСЕ, що ґрунтується на умовах договору зберігання про повернення майна, оскільки позивачем не передані товарно - матеріальні цінності та не надано взагалі доступу до майна, яке міститься в акті приймання - передачі від 28.12.2021.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна/розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, частина перша статті 627 ЦК), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у частині 2 статті 652 ЦК, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта цієї статті), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом «найменших негативних наслідків» для сторін договору (близькі за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/17469/18, від 19.11.2019 у справі № 910/9859/18, від 25.02.2020 у справі № 922/2279/19, від 19.07.2022 у справі № 910/14155/21).

За висновком суду, жодна із вказаних позивачем підстав не може вважатися істотним порушенням договірних умов, оскільки позивач не був позбавлений того, на що він розраховував, укладаючи з відповідачем спірний Договір зберігання. Істотна зміна, на яку в даному випадку посилається позивач, є по суті наслідком поведінки позивача в частині не виконання вимоги відповідача про повернення майна поклажодавцеві за договором зберігання від 28.12.2021.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, на цей час спірний договір є діючим, оскільки повного його виконання сторонами не відбулося.

З огляду на зазначене, суд не вбачає правових підстав для розірвання в порядку ст.651 ЦК України договору зберігання від 28.12.2021.

Вимоги про виселення майна, переданого Товариству з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» на зберігання Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України згідно договору зберігання від 28.12.2021 та акту приймання-передачі від 28.12.2021, з місця зберігання за адресами: м. Харків, пров. Метизний, 14-А та м. Харків, просп. Героїв Харкова, 301, є похідними від вимог про розірвання договору зберігання від 28.12.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» та Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав для розірвання договору зберігання від 28.12.2021, відсутні підстави для задоволення вимог про виселення майна, переданого Товариству з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» на зберігання Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України згідно договору зберігання від 28.12.2021 та акту приймання-передачі від 28.12.2021, з місця зберігання за адресами: м. Харків, пров. Метизний, 14-А та м. Харків, просп. Героїв Харкова, 301.

Інших підстав для виселення вказаного майна позивачем наведено не було.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, із врахуванням приписів ст.129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору покладається на позивача в повному обсязі.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який наразі продовжено.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до вимог частини 6 статті 233 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів.

Згідно з ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Разом з цим, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому, суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладеною.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За приписами статті 8 Конституції України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ", в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що [..] очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі "Штеґмюллер проти Авторії"). Таким чином, у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Савенкова проти України", no. 4469/07, від 02 травня 2013 року, "Папазова та інші проти України", no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15 березня 2012 року).

У статті 6 Конвенції закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашингдейн проти Великої Британії").

В даному випадку, ворожі війська постійно здійснюють масований ракетний обстріл по об`єктам енергетичної інфраструктури України і через це в багатьох містах України, зокрема і у місті Харкові, де розташований Господарський суд Харківської області, періодично відсутнє електропостачання та, відповідно, інтернет-зв`язок. Поновлення постачання електроенергії та інтернет-зв`язку потребує додаткового часу.

Водночас, у місті Харкові періодично оголошуються повітряні тривоги, під час яких суддя та працівники апарату суду мають перебувати в укриттях з метою уникнення загрози життю та здоров`ю.

Оповіщення про загрозу або виникнення таких надзвичайних ситуацій здійснюється через системи оповіщення різних рівнів, електронні комунікаційні мережі загального користування тощо, відповідно до статті 30 Кодексу цивільного захисту України, Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2017 № 733, зокрема шляхом уривчастого звукового попереджувального сигналу "Увага всім" та трансляції відповідного повідомлення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайної ситуації (далі - сигнал "повітряна тривога").

Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації. Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо. Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту. Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 23).

Відповідно до наведених приписів судами запроваджено локальні заходи (план, порядок дій, розпорядження) щодо інформування про сигнал "повітряна тривога" та реагування задля збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, зокрема для їх негайного переходу до укриття.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок судового засідання оголошено сигнал "повітряна тривога" господарський суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При цьому обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" у певному регіоні слід вважати загальновідомими, тобто такими що не потребують доказування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі №910/2116/21 (910/12050/21).

За таких обставин, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку, встановленого частиною 6 статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМА ПЛЮС» до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" про розірвання договору та виселення майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "28" березня 2024 р.

Суддя Т.О. Пономаренко