ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Справа № 902/831/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Василишин А.Р.

суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Захарова М.О.

за участю представників сторін:

позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" - адв. Мамонов Д. В.

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" - не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.11.2023 р.,

постановлене у м. Вінниця, повний текст складено 04.12.2023 р.

у справі № 902/831/23 (суддя Шамшуріна М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж"

про стягнення 3 794 286,92 грн. заборгованості з урахуванням пені, інфляційних втрат та відсотків річних

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 23.11.2023 р. у справі № 902/831/23 Господарський суд Вінницької області частково задоволив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія"; згідно з рішенням підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" 2365607,12 грн. заборгованості, 350600,78 грн. пені, 99628,19 грн. 3 % річних, 638869,18 грн. інфляційних втрат та 51820,47 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Доводить, що суд першої інстанції, мотивуючи рішення, проігнорував вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», послався на можливість користування електронним кабінетом користувача та виснував, що формування платіжних документів відповідачем є належним виконанням зобов`язань за договором, натомість залишив без оцінки надані пояснення та докази сторін.

Посилається на умови п. 13.8., п. 14.4. договору, додатку 2 і стверджує, що судом не взято до уваги те, що відповідно до п. 13.8. договору усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійсненні в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, врученні кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін, тоді як надання згоди на доступ до сервісу не підтверджує погодження користуватись додатковим сервісом для оформлення господарських операцій за договором.

Наполягає на своїй позиції відносно того, що нарахування штрафних санкцій, аналогічно, як і нарахування інфляційних втрат та 3% річних має розпочинатися з днів прострочення виконання зобов`язань, які фактично не відповідають визначеним судом першої інстанції, оскільки початком їх перебігу суд вважає дату отримання рахунків, замість актів купівлі-продажу електричної енергії, які позивач в порушення пп. 6 п.7.2. розділу 7 договору відповідачу належним чином не направляв.

Просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 23.11.2023 р. у справі № 902/831/23 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимоги позивача повністю.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти доводів скаржника.

Звертає увагу, що в договорі позивач та відповідач визначили умови поставки електричної енергії та послуг з її розподілу, строки та порядок оплати поставленої електричної енергії та наданих послуг, а також порядок направлення платіжних документів і актів споживачу не лише засобами поштового зв`язку, але й шляхом направлення на електронну адресу, зазначену у договорі, та розміщення в електронному кабінеті споживача.

Так, відповідно до пункту 13.7 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 26.11.2020 р. до договору сторони передбачили, що платіжні документи на оплату надаються постачальником у кабінеті споживача та надсилаються на електронну пошту споживача/рекомендованим листом/вручаються кур`єром/особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін, в терміни, визначені в комерційній пропозиції. Кожен з вказаних варіантів доставки вважається фактом отримання платіжного документу.

Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем виконано обов`язок щодо направлення платіжних документів (рахунків) на адресу відповідача в поряду, передбаченому договором, внаслідок чого у позивача виникло право вимоги виконання грошового зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії.

Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" залишити без задоволення, а рішення на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.11.2023 р. у справі № 902/831/23 - без змін.

Скаржник/відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" не забезпечив явку представника в судові засідання 13.02.2024 р. та 05.03.2024 р. і до початку судового засідання 05.03.2024 р. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю представника у процесуальних діях в іншій області. На підтвердження викладених у клопотанні обставин відповідач/скаржник доказів не надав.

Клопотання про відкладення розгляду справи колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 169 ГПК України учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також - у запереченнях проти заяв і клопотань.

Згідно із п. 4-6 ч. 1 ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника, підстави заяви (клопотання, заперечення) та перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення).

Відповідно до норм ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів встановила, що пояснення скаржника щодо участі представника у процесуальних діях в іншій області як підстава для відкладення не підтверджена будь-якими доказами в порядку ст.ст.74, 76-78 ГПК України та у відповідності до норм ст. 170 ГПК України, тому клопотання про відкладення розгляду справи є необґрунтованим. Колегія суддів бере до уваги, що скаржник жодним чином не доводить, що участь представника в судовому засіданні є необхідною, тоді як суд не визнав обов`язковою явку представників сторін.

Отже, зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку /а.с. 91 зв. у т.2/, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, натомість позиція скаржника викладена в апеляційній скарзі, тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника скаржника за наявними у справі матеріалами.

В судових засіданнях 13.02.2024 р. та 05.03.2024 р. представник позивача заперечив проти доводів скаржника, викладених у апеляційній скарзі та просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судових засіданнях пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

03.06.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія"/постачальник/позивач та Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж"/споживач/відповідач уклали договір про постачання електричної енергії споживачу № 210/2020-Е /а.с. 6-14 у т.1/.

Пунктом 2.1. договору визначено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість купованої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За умовами пунктів 5.1., 5.2. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, що зазначений в комерційній пропозиції. Спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Відповідно до пункту 5.3. договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін.

Згідно пункту 5.4. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.6. договору передбачено, що оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строки, передбачені комерційною пропозицією. Зазначений строк не може бути меншим за 5 (п`яти) днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5.9. договору при наявності заборгованості за спожиту електричну енергію, оплата за цим договором зараховується постачальником в рахунок погашення заборгованості, що виникла у попередніх періодах; після повного погашення заборгованості, кошти, які споживач сплачує за електричну енергію, зараховуються у рахунок планових платежів споживача.

За умовами підпунктів 1, 6 пункту 6.1. договору споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому договорі та додатках до нього; вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Згідно підпунктами 2, 6 пункту 7.2. договору постачальник зобов`язується до 13 (тринадцятого) числа включно місяця, наступного за розрахунковим, направити на електронну пошту споживача акт купівлі-продажу електричної енергії за розрахунковий період, що складений на підставі даних комерційного обліку споживача, узгоджених з оператором системи розподілу (передачі). Акт надається разом з деталізованим розрахунком ціни згідно механізму наведеного в комерційній пропозиції. Оригінали підписаних постачальником актів купівлі-продажу електричної енергії та інших актів за розрахунковий період (у двох примірниках), постачальник надсилає засобами поштового зв`язку.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін (п. 13.1. договору).

За умовами пункту 13.7. договору платіжні документи на оплату надсилаються на електронну пошту споживача/рекомендованим листом/вручаються кур`єром/особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін, в терміни визначені в комерційній пропозиції. Кожен з вказаних варіантів доставки вважається фактом отримання платіжного документу.

Відповідно до п. 13.8 договору усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

09.06.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" підписало заяву приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, відповідн до якої, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312, та ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу за № 210/2020-Е від "3" червня 2020 р. електропостачальника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія", Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" приєдналось до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника, із наведеними у заяві персоніфікованими даними, зокрема і щодо електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 11 у т.1/.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" підписали комерційну пропозицію № 1 від 03.06.2023 р. (додаток № 1 до договору), за умовами якої сторонами погоджено ціну на електричну енергію, спосіб оплати, терміни (строки) виставлення рахунків за електричну енергію та терміни (строки) їх оплати, розмір пені за порушення строку оплати, термін дії договору, інші умови тощо /а.с. 14 у т.1/.

Відповідно до пункту 4 "Спосіб оплати" додатку № 1 до договору, оплату заявленого до споживання в розрахунковому періоді обсягу електроенергії споживач здійснює плановими платежами та кінцевим розрахунком по факту споживання.

За умовами пункту 5 "Терміни (строки) виставлення рахунків за електричну енергію та терміни (строки) їх оплати" додатку № 1 до договору планові рахунки на оплату за електричну енергію надаються споживачу до початку розрахункового періоду.

Терміни (строки) оплати: протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати надання рахунку - розрахунок по факту споживання в розрахунковому періоді у розмірі 100 % від вартості спожитої електроенергії.

У разі якщо день проведення платежу припадає на вихідній, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню місяця.

Відповідно до пункту 10 додатку № 1 до договору договір діє з дати його підписання сторонами до 31 грудня 2020 року включно.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія"/постачальник/позивач та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" укладені додаткові угоди до договору: № 1 від 30.10.2020 р., № 2 від 20.11.2020 р., № 3 від 26.11.2020 р., № 4 від 31.12.2020 р., № 5 від 31.01.2021 р., № 6 від 04.03.2021 р., № 7 від 01.06.2021 р., відповідно до яких доповнений перелік ЕІС-кодів точок комерційного обліку, продовжений строк дії договору та визначені умови пролонгації договору, заявлені обсяги споживання електричної енергії у розрахункових періодах /а.с. 15-22 у т.1/.

Згідно з п. 7 додатку № 1 до договору в разі несвоєчасних розрахунків за отриману електричну енергію споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення такого платежу.

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 2 від 20.11.2020 р. сторони погодили зміни пункту 10 комерційної пропозиції у наступній редакції - термін дії договору та умови пролонгації - договір діє з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за 21 календарний день до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір та всі додатки до договору підписані уповноваженими представниками сторін та містять відбиток печатки відповідача.

На виконання умов договору протягом листопада 2021 - лютого 2022 року позивачем надано відповідачу послуги з постачання електричної енергії на загальну суму 3597922,53 грн., у тому числі: у листопаді 2021 року на суму 1169810,72 грн. згідно з актом купівлі-продажу електричної енергії № від 30.11.2021 р.; у грудні 2021 року на суму 1032025,80 грн. згідно з актом купівлі-продажу електричної енергії № від 31.12.2021 р.; у січні 2022 року на суму 1042181,06 грн. згідно з актом купівлі-продажу електричної енергії № від 31.01.2022 р. та у лютому 2022 року на суму 353904,95 грн. згідно з актом купівлі-продажу електричної енергії № від 28.02.2022 р. /а.с. 93-101 у т.1/.

Акти купівлі-продажу електричної енергії за листопад, грудень 2021 року підписані сторонами без заперечень та зауважень /а.с. 93, 95 у т.1/.

Акти за листопад-грудень 2021 року та січень-лютий 2022 року надіслані позивачем на електронну адресу відповідача () відповідно 09.12.2021 р., 10.01.2022 р., 09.02.2022 р. та 12.03.2022 р. /а.с. 24, 26, 28, 30 у т.1/, а також - на поштову адресу відповідача 13.12.2022 р. /а.с. 102-104 у т.1/.

На виконання умов договору позивачем сформовані рахунки на оплату відповідачем електричної енергії:

- № 9 від 09.12.2021 р. за листопад 2021 року на суму 1169810,72 грн.,

- № 9 від 10.01.2022 р. за грудень 2021 року на суму 1032025,80 грн.,

- № 9 від 08.02.2022 р. за січень 2022 року на суму 1042181,06 грн.,

- № 9 від 10.03.2022 р. за лютий 2022 на суму 353904,95 грн.

Перелічені рахунки надіслані на електронну адресу відповідача - відповідно 09.12.2021 р., 10.01.2022 р., 09.02.2022 р. та 12.03.2022 р. /а.с. 23-30 у т.1/.

Відповідач здійснив часткову оплату за спожиту електричну енергію :

04.01.2022 р. сплачено 578333,94 грн. із зазначенням у графі призначення платежу 'сплата згідно рах. від 09.12.2021 р. № 9';

16.02.2022 р. - 591476,78 грн. із зазначенням у графі призначення платежу 'оплата згідно рах. від 08.02.2022 р. № 9' /а.с. 32,33 у т.1/.

20.04.2022 р. позивач направив відповідачу вимогу, у якій просив сплатити заборгованість за договором про постачання електричної енергії від 03.06.2020 р. № 210/2020-Е у сумі 2428111,81 грн. /а.с. 122 у т.1/. Відповідач на таку вимогу відповіді не надав.

В подальшому відповідач сплатив 54504,69 грн. згідно з платіжним дорученням № 4362 від 28.04.2022 р. (на підставі листа відповідача № 1 від 30.04.2022 р. щодо зміни призначення платежу) та 10000 грн. згідно з платіжним дорученням № 4404 від 10.05.2022 р. /а.с. 34, 35, 121 у т.1/.

11.05.2022 р. позивач повторно направив відповідачу вимогу, у якій просив погасити заборгованість за договором про постачання електричної енергії від 03.06.2020 р. № 210/2020-Е у сумі 2365607,12 грн. /а.с. 125 у т.1/. Відповідач на вимогу не відреагував і кошти не сплатив.

Отже, на умовах договору від 03.06.2020 р. № 210/2020-Е про постачання електричної енергії споживачу (з додатковими угодами) та заяви-приєднання між сторонами склались правовідносини з постачання електричної енергії.

Згідно з ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 275 ГК України споживання електроенергії є договірним; відпуск електроенергії без оформлення договору енергопостачання не допускається; суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів електроенергією, зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб`єкти природних монополій, зобов`язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвиток ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, визначає Закон України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до вимог статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

У частині 3 статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" зазначено, що відповідний двосторонній договір має встановлювати: 1) предмет договору; 2) ціну електричної енергії та/або порядок її розрахунку (формування); 3) обсяг електричної енергії та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; 4) строки та порядок постачання електричної енергії; 5) порядок повідомлення про договірні обсяги купівлі-продажу електричної енергії за укладеним двостороннім договором; 6) порядок та форму розрахунків; 7) строки та порядок оформлення актів приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії; 8) права, обов`язки та відповідальність сторін; 9) строк дії договору.

Як передбачено частиною першою статті 193 ГК України, ст..ст.525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Як визначено умовами пункту 4 додаткової угоди № 3 від 26.11.2020 р., сторонами погоджено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки передбачені комерційною пропозицією. Зазначений строк не може бути меншим за 5 (п`яти) днів з дня надання платіжного документа споживачу у визначений договором спосіб.

Визначений договором спосіб - це погоджені сторонами умови про те, що постачальник зобов`язаний до 13 (тринадцятого) числа включно місяця, наступного за розрахунковим, сформувати в кабінеті споживача та направити на електронну пошту споживача акт купівлі-продажу електричної енергії за розрахунковий період, що складений на підставі даних комерційного обліку споживача (пункту 5 додаткової угоди № 3 від 26.11.2020 р., підпункт 6 пункту 7.2. розділу 7 "Права і обов`язки постачальника" договору), а також про те, що платіжні документи на оплату надаються постачальником у кабінеті споживача та надсилаються на електронну пошту споживача/рекомендованим листом/вручаються кур`єром/особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін, в терміни визначені в комерційній пропозиції. Кожен з вказаних варіантів доставки вважається фактом отримання платіжного документу (пункту 6 додаткової угоди № 3 від 26.11.2020 р., пункт 13.7. розділу 13 "Строк дії договору та інші умови" договору).

Як зазначено вище, матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав електричну енергію на загальну суму 3597922,53 грн. на підставі актів купівлі-продажу. При цьому акти за листопад, грудень 2021 року підписані обома сторонами, скріплені печаткою відповідача без заперечень та зауважень /а.с. 93, 95 у т.1/, і акти за січень, лютий 2022 року надіслані позивачем на електронну адресу відповідача () відповідно 09.12.2021 р., 10.01.2022 р., 09.02.2022 р. та 12.03.2022 р. /а.с. 24, 26, 28, 30 у т.1/.

Рахунки на оплату № 9 від 09.12.2021 р. за листопад 2021 року на суму 1169810,72 грн., № 9 від 10.01.2022 р. за грудень 2021 року на суму 1032025,80 грн., № 9 від 08.02.2022 р. за січень 2022 року на суму 1042181,06 грн., № 9 від 10.03.2022 р. за лютий 2022 на суму 353904,95 грн. надіслані позивачем на електронну адресу відповідача - відповідно 09.12.2021 р., 10.01.2022 р., 09.02.2022 р. та 12.03.2022 р. /а.с. 23-30 у т.1/.

Електронна адреса відповідача - зазначена відповідачем у договорі у реквізитах споживача та заяві-приєднанні до договору про постачання електричної енергії споживачу /а.с. 10 зв., 11 у т.1/.

За таких встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач в установленому договором порядку одержав акти купівлі-продажу електричної енергії та рахунки на оплату. Факт отримання споживачем платіжних документів на електронну адресу відповідача та факт часткової оплати на суму 1234320,41 грн. підтверджені належними і допустимими доказами у справі, тому позовна вимога про стягнення боргу в сумі 2365607,12 грн. є обгрунтованою і правомірно задоволена судом першої інстанції за відсутності доказів виконання оплати.

Посилання скаржника на умови п. 13.8 договору, яким передбачено, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін, - колегія суддів вваає безпідставними у даному спорі, оскільки такі умови договору визначають порядок надіслання повідомлень, що не стосується обставин надіслання і одержання платіжних документів/рахунків. Натомість умови п. 13.7 договору визначають порядок надсилання саме платіжних документів на оплату - зокрема, на електронну пошту споживача, що і вчинено позивачем і не спростовано відповідачем.

Доводи скаржника на те, що він не користується електронним кабінетом споживача, також не спростовують встановлених обставин про належне виконання позивачем умов договору про надіслання і одержання платіжних документів/рахунків, оскільки, як було зазначено вище, позивач надсилав акти та рахунки на оплату на електронну адресу, що прямо передбачено договором, тоді як застосування електронного кабінету споживача має допоміжний характер.

Оскільки несвоєчасне виконання грошового зобов`язання має місце, також правомірно з урахуванням умов договору і норм ст.625 ЦК України позивач заявив про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції 638869,18 грн. та відсотків річних 99628,19 грн. від простроченої суми, обрахованих за період прострочення з 17.12.2021 р. по 13.06.2023 р. з урахуванням конкретних періодів заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача на а.с.37-42, колегія суддів погоджується із висновком суду про задоволення позовних вимог в цій частині.

Також правомірно відповідно до умов договору заявлені вимоги про стягнення пені. Так, згідно з п. 7 додатку № 1 до договору сторонами погоджено, що у разі несвоєчасних розрахунків за отриману електричну енергію споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення такого платежу.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунки позивача на а.с.37-42, колегія суддів погоджується із висновком суду про відмову у стягненні 339581,65 грн. пені у зв`язку із безпідставністю заявлених вимог у цій частині, оскільки розрахунки виконані арифметично помилково. Пеня у сумі 350600,78 грн. обрахована позивачем правильно в межах шестимісячного строку з 17.12.2021 р. з урахуванням періодів виникнення заборгованості та частково виконаних платежів.

Підсумовуючи викладене, за результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 23.11.2023 р. у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві, тому відсутні підстави для його зміни чи скасування. Доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудстроймонтаж" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 23.11.2023 р. у справі № 902/831/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 902/831/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 26.03.2024 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.