ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

"25" березня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/317/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви

Приватного товариства з обмеженою відповідальністю "Рівербанк ОЮ"

до Приватного підприємства "Північний альянс"

про стягнення 9900 євро,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2024 суд отримав від представника Приватного товариства з обмеженою відповідальністю "Рівербанк ОЮ" позовну заяву про стягнення з Приватного підприємства "Північний альянс" 9900 євро.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Приватне товариство з обмеженою відповідальністю "Рівербанк ОЮ" здійснило попередню оплату товару у сумі 9900 євро на підставі інвойсу №1 від 07.06.2022. Сторони 08.06.2022 уклали контракт №160 на поставку пиломатеріалів, у якому визначено строки поставки. Отримавши кошти, ПП "Північний альянс" не виконало умови договору та не поставило пробну партію продукції, оригінал підписаного контракту не направило.

Правовими підставами позову вказано ст.11, 202, 205, 207, 509, 530, 610, 655, 693 Цивільного кодексу України, ст.180, 193 Господарського кодексу України.

Покупцем за контрактом № 160 від 08.06.2022 та позивачем у справі є Приватне товариство з обмеженою відповідальністю "Рівербанк ОЮ" (Privat limited company "Riverbank OU"), резидент Естонської Республіки.

За приписами ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За змістом ст. 7, 365, 366 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про міжнародне приватне право", якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону інших законів, міжнародних договорів України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Згідно зі ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право", підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та про наявність таких підстав суду стало відомо до відкриття провадження у справі.

Суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Закону суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

У п. 10.2. контракту №160 від 08.06.2022 передбачено, якщо сторони не дійдуть згоди, то спори, розбіжності підлягають розгляду у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України.

Право сторін на передачу спору на розгляд міжнародного комерційного арбітражу визначено статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", "арбітраж" - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону).

Як встановлено ч. 1, 5 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Гарантуючи право на звернення до господарського суду, законодавець одночасно визначає, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається (ч. 6 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Наслідки укладання сторонами такої угоди визначені у ч.1 ст.8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та п. 5 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Стаття 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном (ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж").

За п.7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Укладання між сторонами угоди про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду після відкриття провадження у справі, крім випадків, коли суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, є підставою закриття провадження у справі (п. 5 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, за змістом наведених норм наявність арбітражної угоди (застереження) сама по собі не виключає можливість розгляду судом спору, що підсудний судам України у випадках, передбачених законом.

Укладання угоди про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу до відкриття провадження у справі може бути підставою для залишення позову без розгляду, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", але лише за наявності таких умов: арбітражна угода укладена до відкриття провадження у справі; від відповідача надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; такі заперечення висловлено не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору; суд не встановив, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Варто врахувати, що для забезпечення права відповідача на подання заперечень проти вирішення спору в господарському суді, відповідач має бути обізнаним про подання позову до суду та про відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, господарський суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, не вправі відмовляти у відкритті провадження у справі з посиланням на те, що оскільки між сторонами у справі було укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу, то позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Такі правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2023 у справі № 926/4889/22.

Частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, Господарський суд Житомирської області може розглянути справу за позовом Приватного товариства з обмеженою відповідальністю "Рівербанк ОЮ" про стягнення з Приватного підприємства "Північний альянс" 9900 євро, у разі відсутності заперечень відповідача проти вирішення спору в господарському суді.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст.162 Господарського процесуального кодексу України. Підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, немає.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 176 ГПК України, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Серед додатків до позовної заяви Приватного товариства з обмеженою відповідальністю "Рівербанк ОЮ" наявне клопотання про витребування доказів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що на підтвердження факту зарахування коштів на рахунок ПП "Північний альянс" необхідно отримати документи з банківської установи АТ "Ощадбанк", в яких зазначені відповідні відомості. Беручи до уваги, що товариство позбавлене можливості самостійно витребувати і надати суду інформацію на підтвердження отримання суми у розмірі 9900 євро, тому звернулося до суду із таким клопотанням.

Відповідно до ст.60, 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність", інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, є банківською таємницею; інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками, виключно у зазначених випадках та зазначеним особам: 1) на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; 2) за рішенням суду; 3) на вимогу органів та осіб, зазначених у п.3-12 ч.1 ст.62 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

За ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено, який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Відповідно до ч.4, 5, 6, 7, 8, 9 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Враховуючи, що інформацію, яку містить банківську таємницю, може надати банк лише на вимогу суду, клопотання Приватного товариства з обмеженою відповідальністю "Рівербанк ОЮ" про витребування доказів підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 12, 81, 120, 176, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Підготовче засідання призначити на "30" квітня 2024 р. об 11:00. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Житомирської області за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський, 3/65 в залі судових засідань № 101.

4. Витребувати у Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" інформацію, що містить банківську таємницю:

- відомості про зарахування на рахунок Приватного підприємства "Північний альянс" (ідентифікаційний код 42336569), номер рахунку отримувача НОМЕР_1 коштів у сумі 9900 євро у червні 2022 року за інвойсом №1 від 07.06.2022, платник Фірма "Рівербанк ОЮ" (Privat limited company "Riverbank OU"), номер рахунку платника ЕЕ03463802, банк платника Luminor Bank AS.

Вказані докази надіслати до суду у 5-т и д е н н и й с т р о к з дня вручення ухвали суду.

У разі неможливості подати витребувану інформацію взагалі або у встановлений судом строк - повідомити про це Господарський суд Житомирської області у 5-денний строк від дати отримання цієї ухвали.

5. Відповідачу надіслати господарському суду:

- протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву з описом вкладення, який підтверджує направлення позивачу (представнику) копії відзиву та доданих до нього документів, або з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи;

- оригінал контракту №160 від 08.06.2022, укладеного між Приватним товариством з обмеженою відповідальністю "Рівербанк ОЮ" та Приватним підприємством "Північний альянс", додаток №1 до контракту (специфікації), інвойс №1 від 07.06.2022 - для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені копії - до матеріалів справи;

- докази сплати коштів (за наявності);

- докази поставки продукції (за наявності).

Повідомити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Роз`яснити відповідачу, що юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку (ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України).

6. Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України - 7 (сім) днів з дня отримання відзиву з доказами направлення відповідачу копії відповіді на відзив.

7. Встановити відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог ст.167 ГПК України - 5 (п`ять) днів з дня отримання відповіді на відзив, з доказами направлення позивачу (представнику) заперечень у відповідь на відзив.

8. Повноваження представників сторін мають бути підтвердженими належними документами, відповідно до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України.

9. Повідомити сторонам про можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, згідно з правилами ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Шніт А.В.
Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі Судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Відправити:

1- представнику позивача через підсистему "Електронний суд"

2 - ПП "Північний альянс" ( , 11002, Житомирська обл., Коростенський р-н, м. Олевськ, вул. Олевської республіки, 116) - рек. з пов. та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - АТ "Ощадбанк" ( - 01001, м. Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12г) - рек. з пов.