ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2024 р.,

м. Київ

Справа № 911/3333/23

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Репікової З.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позов Управління Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) (01601, місто Київ, вулиця Трьохсвятительська, будинок 4, )

до Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» (07445, Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка, будинок 1, )

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Броварської міської ради (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Героїв України, будинок 15, ).

про усунення перешкод у користуванні орендованим майном,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: ОСОБА_1 , Дмитренко Олексій Володимирович;

третьої особи: Тищенко Олена Петрівна.

в с т а н о в и в :

Історія розгляду справи

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Управління Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) до Релігійної організації «Релігйна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» про усунення перешкод у користуванні орендованим майном. Заяву подано адвокатом, представником позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.11.2023 вказану позовну заяву залишено без руху. Позивачем, на виконання ухвали Господарського суду Київської області про залишення позовної заяви без руху подано заяву про усунення недоліків. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Господарський суд ухвалою від 30.11.2023 відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого засідання у справі на 18.12.2023 на 16:00. Судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження.

У судовому засіданні 18.12.2023 суд задовольнив клопотання позивача та залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Броварську міську раду та встановив третій особі строк для подання пояснень до 08.01.2024.

Від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, в задоволенні якого судом протокольною ухвалою відмовлено з підстав того, що обставини на які посилається заявник не перешкоджають розгляду даної справи судом.

Суд встановив строк для подання позивачем відповіді на відзив до 01.01.2024, відповідачу для подання заперечень до 08.01.2024. У зв`язку із встановленням строку для подання позивачем відповіді на відзив до 01.01.2024, відповідачу для подання заперечень до 08.01.2024, суд в порядку ч. 2 ст. 183 ГПК України відклав підготовче засідання на 08.01.2024 на 15:00.

У судовому засіданні 08.01.2024, були присутні представники сторін. Від представника третьої сторони надійшло клопотання про розгляд справи без участі, яке судом задоволено. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи, яке судом було задоволено.Підготовче засідання відкладено на 09.01.2024 на 13:45.

У судовому засіданні 09.01.2024, була присутня представник відповідача. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі, яке судом задоволено. Від представника відповідача надійшло клопотання про неврахування відповіді на відзив, в задоволенні якого судом відмовлено, оскільки відповідь на відзив надійшла до суду в межах строку, встановленим ухвалою суду для її подання. Також від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в задоволені якого судом відмовлено, оскільки в матеріалах справи наявна відповідь на адвокатський запит представника відповідача щодо інформації, зазначеної в клопотанні про витребування доказів. В судовому засіданні представником відповідача усно було заявлено клопотання про виклик та допит свідків, в задоволені якого судом відмовлено у зв`язку з відсутністю заяв свідків. Враховуючи закінчення строку підготовчого провадження, суд призначає справу до розгляду по суті на 30.01.2024 на 14:00.

У судовому засіданні 30.01.2024 з розгляду справи по суті були присутні представники позивача, відповідача та третьої особи.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача. Заявник посилався на те, що він зареєстрований за адресою заходження спірного майна. До заяви було додано копію договору оренди приміщення від 23.12.2015 в якому вказано, що відповідач у справі передав заявнику в оренду старе приміщення сільради площею 102 м2 та копію закордонного паспорту. Доказів на підтвердження про місце реєстрації до заяви не подано.

Суд протокольною ухвалою відмовив у вказаній заяві, з підстав того, що стадія підготовчого провадження вже була завершена та справа перебувала на стадії розгляду по суті.

Суд також у судовому засіданні звернув увагу учасників процесу на те, що наданий заявником договір оренди від 23.12.2015, не може бути визнаний судом як такий, що породжує певні юридичні наслідки для сторін процесу чи суду, позаяк в оренду нерухоме комунальне майно може бути передано виключно власником, передача майна в оренду не власником чи титульним володільцем свідчить про нікчемність такого правочину.

Крім того суд звернув увагу та повідомив сторони, що осільки спірне нерухоме майно є нежитловими приміщеннями, реєстрація проживання фізичних осіб у такому приміщенні законом не допускається.

Суд заслухав виступи зі вступним словом сторін та заслухав позицію третьої особи. Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 06.02.2024.

До суду 01.02.2024 надійшло клопотання відповідача про відвід судді А.Ф. Черногуза від розгляду справи. Ухвалою від 01.02.2024 заяву про відвід судді А.Ф. Черногуза розгляду справи № 911/3333/23, що подана відповідачем у справі визнано необґрунтованою та передано її на автоматизований розподіл з метою визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2024 заяву про відвід судді у справі №911/3333/23 передано для розгляду судді Смірнову О.Г. Розглянувши наведену заяву відповідача судом було відмовлено у її задоволенні.

У судовому засіданні 06.02.2024, були присутні лише представники позивача та третьої особи. Вбачається, що представник відповідача ОСОБА_3 повідомляв суд в попередньому засіданні про зайнятість в іншому судовому засіданні. Водночас, другий представник відповідача ОСОБА_1 , яка була присутня в минулому судовому засіданні, також не з`явилась в судове засідання та не повідомила суд про причини неявки, що є неповагою до суду та інших учасників процесу та має ознаки дій спрямованих на затягування судового процесу.

Враховуючи те, що жоден з представників відповідача не з`явився та, з огляду на те, що предстаники відповідача не вважали за необхідне подати пояснення з приводу тлумачення терміну "утримання", що вказаний в тексті рішення ради, на яке відповідач покликається в своєму відзиві, не дивлячись на те, що про відсутність таких пояснень з боку відповаідача наголошував суд у попередньому судовому засіданні, суд рекомендував відповідачу надати письмові пояснення з приводу тлумачення терміну "утримання", що використаний в рішенні Княжицької сільської ради від 30.01.1998 р. №33, крізь призму норм чинного на момент прийняття цього рішення законодавства та чинного на момент розгляду справи законодавста (законів, підзаконних нормативних актів), а саме законодавства, яке стосується правовідносин пов`язаних з нерухомим майном. Аналогічна рекомендація стосувалася також і позивача, позаяк у своїх поясненнях останній обмежився лише положеннями ЦК України.

У зв`язку з неявкою представника відповідача ОСОБА_1 та з метою забезпечення відповідачу доступу до правосуддя у формі реалізації його права на виступ в судових дебатах, та з огляду на можливе подання відповідачем письмових пояснень в контексті його бачення тлумачення терміну "утримання", суд оголошує перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті на стадії судових дебатів до 09.02.2024 до 14:00.

До суду 09.02.2024 надійшли пояснення третьої особи та заява позивача про розгляд справи без участі представника. Пояснення долучені до справи, а заява позивача задоволена судом. Заслухавши заключні виступи присутніх представників, суд прийняв рішення у справі.

Підстави звернення позивача до суду

Позивач просив суд зобов`язати Релігійну організацію «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» усунути перешкоди у користуванні комплексом (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із нежитлової будівлі А, загальною площею 312,1 кв.м. та нежитлової будівлі Б, загальною площею 102,0 кв.м., шляхом виселення з вказаного об`єкта нерухомого майна.

У позові вказано, що Управління Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) позбавлене можливості вільно користуватися орендованим майном, оскільки Релігійна організація «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» незаконно, самоправно зайняла вказані будівлі та користується ними без відповідних на те правових підстав.

За словами позивача 06.10.2023 Управління Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) на адресу відповідача направило вимогу, у якій просило протягом трьох календарних днів, з моменту отримання даної вимоги усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування, шляхом звільнення (виселення з) комплексу (будівель та споруд) за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із нежитлової будівлі А, загальною площею 312,1 кв.м.; нежитлової будівлі Б, загальною площею 102,0 кв.м.

Дана вимога отримана відповідачем 06.10.2023 не була задоволена. Відповідач продовжив незаконно, самоправно займати вищевказані будівлі, що підтверджується актом огляду комплексу від 30.10.2023.

Позивач відзначив, що він є орендарем комплексу (будівель та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до об`єктів комунальної власності Броварської територіальної громади для розміщення релігійної організації для забезпечення проведення релігійних обрядів та церемоній, відповідно до умов Договору оренди об`єкта комунальної власності Броварської територіальної громади №53-22 від 01.12.2022.

За таких умов позивач вважає, що він, як законний користувач (орендар) позбавлений можливості користуватися орендованим майном саме через дії відповідача, який безпідставно та самоправно зайняв будівлі, а звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні, шляхом виселення беззаперечно є належним способом захисту.

Заперечення відповідача

Відповідач не визнав позов та повністю заперечив позовні вимоги. Позивач відмітив безпідставність заяв позивача про незаконне і самоправне зайняття вказаних будівель. За словами позивача такі твердження будуються на протиправних рішеннях Броварської міської ради, прийнятих з метою передачі вказаних нежитлових будівель на баланс Броварської міської ради всупереч вимогам Конституції України, нормам ЦК України, а також іншим нормативно-правовим актам, та в порушення конституційних та матеріальних прав законного володільця даних нежитлових будівель - Релігійної Громади парафії на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області.

Щодо правомірності набуття відповідачем вказаних нежитлових приміщень, відповідач у заявах по суті спору, зокрема у відзиві, наголошував на тому, що на його думку Рішенням 19-ї сесії Княжицької сільської ради від 30.01.1998 № 33 «Про передачу Княжицькій Свято-Преображенській церкві старого приміщення Будинку культури та сільської ради», згідно якого у користування від Княжицької сільської ради депутатів Броварського району Київської області Релігійній громаді передано:

- старе приміщення Будинку культури (відповідно - нежитлова будівля, А, загальною площею 312,1 кв.м.) у постійне користування та утримання для проведення церковного богослужіння; старе приміщення сільської ради (нежитлова будівля, Б, загальною площею 102,0 кв.м.) під підсобне господарство релігійної громади.

Тому, на думку відповідача, органами місцевого самоврядування с. Княжичі Броварського району Київської області до серпня 2022 року Релігійній громаді з дотриманням принципів законності та народовладдя забезпечувалося у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України право володіння вказаними нежитловими приміщеннями, тобто встановлена законом можливість фактично панувати над річчю та мати її в себе.

Відповідач переконаний, що Релігійною громадою право користування даними нежитловими приміщеннями отримано з чітким дотриманням норм законодавства України, після рішення органу місцевого самоврядування (Рішення 19-ї сесії Княжицької сільської ради депутатів Броварського району Київської області від 30.01.1998 № 33), а відтак ОСОБА_4 є законним користувачем комплексом (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , до яких належить нежитлова будівля, А, загальною площею 312,1 кв. м та нежитлова будівля, Б, загальною площею 102,0 кв. м.

Також відповідач акцентував на тому, що Релігійна Громада є добросовісним набувачем права власності на комплекс (будівлі та споруди).

За твердженнями відповідача усі рішення та дії Броварської міської ради, які стосуються передачі вказаного комплексу будівель на баланс Броварської міської ради починаючи від рішення № 98-04-08 від 25.03.2021 року «Про затвердження передавальних актів та прийняття майна Требухівської сільської ради Броварського району Київської області та Княжицької сільської ради Броварського району Київської області у комунальну власність Броварської міської територіальної громади» та закінчуючи договором оренди від 01.12.2022 року № 53-22, яким вказані будівлі передані в оренду Управлінню Київської Єпархії Української Православної Церкви є незаконними та такими, що прийняті з очевидним нехтуванням норм Основного Закону України та чинних нормативно-правових актів.

Позиція третьої особи

Броварська міська рада повністю підтримала позовні вимоги, звертала увагу суду на рішення ради від 09.02.2021 №14-01-08 «Про реорганізацію Княжицької сільської ради Броварського району Київської області та Требухівської сільської ради Броварського району Київської області», згідно з яким Броварська міська територіальна громада в особі Броварської міської ради Броварського району Київської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

Рішенням Броварської міської ради Броварського району Київської області від 25.03.2021 № 98-04-08 затверджено Передавальний акт Княжицької сільської ради Броварського району Київської області щодо передачі та прийняття майна в комунальну власність Броварської міської територіальної громади.

В подальшому позивач звернувся з листом про передачу спірних будівлі у оренду. Після прийняття радою відповідних рішень, було укладено договір оренди з позивачем.

Листом від 28.12.2022 відповідача було повідомлено, що спірний комплекс будівель і споруд передано у комунальну власність. Актом від 13.01.2023 встановлено, що доступ до внутрішнього огляду будівель відсутній.

Отож, за словами третьої особи, відповідачем не вчинено жодних дій щодо надання вільного та безперешкодного доступу власнику та орендарю до зазначеного комплексу будівель. Третя особа вважає, що відповідач займає належне на праві власності Броварській міській територіальній громаді в особі Броварської міської ради Броварського району Київської області майно, а саме: комплекс (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , з них: нежитлова будівля, А, загальною площею 312,1 кв.м; нежитлова будівля, Б, загальною площею 102,0 кв.м., без належних на те правових підстав.

Фактичні обставини справи

Заявлені позивачем вимоги стосуються комплексу будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із нежитлової будівлі А, загальною площею 312,1 кв.м. та нежитлової будівлі Б, загальною площею 102,0 кв.м., шляхом виселення з вказаного об`єкта нерухомого майна.

Судом встановлено, що Рішенням Княжицької сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області від 30.01.1998 №33 вирішено передати на утримання Свято-Преображенської церкви с. Княжичі: старе приміщення Будинку культури для проведення церковного богослужіння; старе приміщення сільської ради під підсобне господарство.

Рішенням Броварської міської ради від 09.02.2021 №14-01-08 «Про реорганізацію Княжицької сільської ради Броварського району Київської області та Требухівської сільської ради Броварського району Київської області шляхом приєднання до Броварської міської ради Броварського району Київської області», зокрема вирішено провести процедуру реорганізації Княжицької сільської ради Броварського району Київської області шляхом приєднання до Броварської міської ради.

Рішенням Броварської міської ради від 25.03.2021 №98-04-08 «Про затвердження передавальних актів та прийняття майна Требухівської сільської Ради Броварського району Київської області та Княжицької сільської ради Броварського району Київської області у комунальну власність Броварської міської територіальної громади» із урахуванням змін, внесених рішенням Броварської міської ради від 29.07.2021 3312-10-08, затверджено передавальний акт Княжицької сільської ради Броварського району Київської області щодо передачі майна до комунальної власності Броварської територіальної громади та прийнято відповідне майно. Зокрема, з витягу з додатку до відповідного передавального акту вбачається, що передане нерухоме майно, розташоване у АДРЕСА_1 : будівля будинку культури, інвентарний номер 101310002: будинок сільської ради, інвентарний номер 101310001.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.08.2022 №307049841 зареєстровано право комунальної власності за Броварською міською радою на комплекс (будівлі та споруди) - нежитлові будівлі А загальною площею 312,1 кв.м та Б загальною площею 102 кв.м, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 .

Управління Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) звернулося до начальника управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради з проханням надати в орендне користування нежитлову будівлю в АДРЕСА_1 .

Листом від 13.09.2022 Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій» повідомило Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради про те, що не заперечує щодо передачі в оренду нежитлової будівлі (старе приміщення сільської ради), літера Б за вищезазначеною адресою.

Листом від 05.09.2022 за вих.№66/01-16 Відділ культури Броварської міської ради повідомив про те, що не заперечує щодо передачі в оренду будівлі будинку культури за зазначеною адресою.

Відповідно до п. 3 рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 06.09.2022 №445 «Про включення до Переліку другого типу та передачу в оренду об`єктів комунальної власності Броварської міської територіальної громади» вирішено включити до переліку другого типу та передати в оренду терміном на 5 років, без аукціону, комплекс (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Броварської міської ради Броварського району Київської області від 11.10.2022 №841-34-08 «Про надання дозволу на передачу комунального майна Броварської міської територіальної громади» надано дозвіл на передачу будівлі будинку культури по АДРЕСА_1 з балансу Відділу культури Броварської міської ради Броварського району Київської області на баланс Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій».

Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 25.10.2022 №547 «Про затвердження умов передачі в оренду об`єкта комунальної власності Броварської міської територіальної громади без аукціону» затверджено умови передачі в оренду об`єкта комунальної власності Броварської міської територіальної громади: - комплексу (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , з них: нежитлова будівля, А (старе приміщення будинку культури), загальною площею 312,1 кв.м; нежитлова будівля, Б (старе приміщення сільської ради), загальною площею 102,кв.м.

Між Управлінням з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Броварського району Київської області (орендодавцем), Управлінням Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) укладено договір №53-22, що датований 01.12.2022 оренди об`єкта комунальної власності Броварської міської територіальної громади з урахуванням змін відповідно до додаткової угоди №1 від 02.12.2022.

Об`єктом оренди за цим договором є комплекс (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , з них: нежитлова будівля, А (старе приміщення будинку культури), загальною площею 312,1кв.м; нежитлова будівля, Б (старе приміщення сільської ради), загальною площею 102кв.м (п.1.1 договору).

Строк оренди за договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення договору, при цьому, договором визначено, що він діє до 30.11.2027 включно (п.12.1 договору оренди).

Відповідно до акту приймання-передачі комунального майна від 01.12.2022 орендодавець - Управління з комунальної власності та житла Броварської міської ради Броварського району Київської області та балансоутримувач - Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Бровари-Благоустрій» передали, а Управління Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) прийняла в оренду будівлі та споруди, що є об`єктом оренди за вищезгаданим договором оренди.

Вимогою про усунення перешкод у здійсненні права користування, шляхом звільнення комплексу позивач вимагав від відповідача протягом трьох календарних днів з моменту отримання цієї вимоги усунути перешкоди у здійсненні права користування шляхом звільнення (виселення) з комплексу будівель і споруд, що є об`єктом оренди за договором.

На підставі розпорядження Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 05.01.2023 №1-ОД «Про утворення робочої групи» утворено робочу групу для здійснення огляду зазначеного вище комплексу з метою перевірки використання об`єкта комунальної власності Броварської міської територіальної громади.

Відповідно до акту огляду від 13.01.2023 вказаного об`єкту комплексу будівель та споруд, розташованого у АДРЕСА_1 встановлено, що доступ до внутрішнього огляду будівель відсутній, оскільки на момент перевірки будівлі зачинені, а робочій групі надані документи щодо права користування земельною ділянкою та рішення Княжицької сільської ради депутатів Броварського району Київської області від 30.01.98 №33.

Згідно листа №1.7-03/01/2795 від 23.02.2023 Броварська міська рада звернулась з вимогою до відповідача звільнити зазначений об`єкт протягом 7 календарних днів.

Розпорядженням Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 09.03.2023 №46-ОД «Про утворення робочої групи щодо обстеження комунального майна» з метою перевірки використання об`єкта комунальної власності Броварської міської територіальної громади утворено робочу групу по обстеженню зазначеного комплексу.

Відповідно до акту огляду від 09.03.2023 встановлено, що вільний доступ у орендодавця, орендаря та балансоутримувача до вказаного комплексу (будівлі та споруди) відсутній, оскільки комплекс спірних будівель використовується Релігійною організацією «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області». Вказано, що документів які б засвідчували законність використання та перебування у зазначеному комплексі Релігійною організацією не надані.

Висновки господарського суду

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 16 ЦК України, які кореспондуються зі статтею 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу.

Суд вправі застосовувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії ефективності таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 статті 13 ЦК України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити реальне поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 (№ 12-26гс19).

В силу статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Броварська міська рада, що діє від імені відповідної територіальної громади вільно розпорядилася своїм майном, комплексом будівель та споруд, передавши його у тимчасове володіння та користування позивачу на строк оренди, визначений договором оренди на підставі акту прийому-передачі.

Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач посилався на порушення його права, як орендаря спірних будівель, користуватись відповідним майном.

Відповідач заперечив обставину вчинення перешкод у користуванні позивачем орендованим майном, посилаючись на рішення 19-ї сесії Княжицької сільської ради від 30.01.1998 № 33, як на підставу того, що відповідач є добросовісним набувачем права постійного користування (права власності (твердження наведене на четвертій сторінці відзиву)) на спірний комплекс будівель та споруд.

В силу частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач та третя особа у справі в своїх доводах посилалися на рішення господарського суду від 20.09.2023 у справі № 911/867/23, де вказано наступне: "відповідачем не доведено набуття ним права власності на спірний комплекс будівель та споруд належними та допустимим доказами. Так, суд не приймає до уваги довідку, підписану сільським головою, щодо передачі комплексу будівель та споруд у постійне користування відповідача, оскільки не надано доказів прийняття рішення власником - відповідною радою у встановленому порядку щодо передачі відповідного майна третій особі у постійне користування. Поряд з цим, рішення Княжицької сільської ради, яка представляла власника відповідного майна відповідну територіальну громаду у 1998 року, щодо передачі та утримання спірного майна не свідчить про перехід права власності на таке майно, оскільки передбачає лише обов`язок його утримувати з виникненням права використовувати таке майно для проведення церковного богослужіння та під підсобне господарство без визначення строку такого користування, що надає можливість власнику витребувати таке майно у будь-який момент."

Суд бере до уваги вказані висновки, однак звертає увагу на те, що цим рішенням було відмовлено у задоволенні позову Броварської міської ради до Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської Єпархії Української Православної церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном з підстав того, що судом не встановлено фактів порушень суб`єктивного матеріального права саме особи, яка звернулась до суду з відповідним позовом і яка не користується спірними будівлями. Наявність перешкод у розпорядженні відповідним майном судом також не встановлена рішенням у справі № 911/867/23.

Відтак, існує необхідність детальної перевірки підставності заявлених відповідачем тверджень на предмет наявності у відповідача, станом на день пред`явлення позову, права власності чи права постійного користування на спірний об`єкт та разом з тим дослідити обставини наявності чи відсутності перешкод у користуванні позивачем спірним комплексом будівель, що можуть здійснюватися з боку відповідача.

Отож, рішенням від 30.01.1998 № 33 Княжицької сільської ради певне майно (старе приміщення будинку культури та старе приміщення сільської ради) передано Свято-Преображенській церкві с. Княжичі на утримання. Суд вбачає нагальну потребу у тлумаченні терміну "утримання", що використаний в рішенні ради, крізь призму норм чинного на момент прийняття цього рішення законодавства.

Судом взято до уваги норми Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 27.12.1996, що була чинна станом на момент прийняття рішення. Передусім суд вважає за потрібне навести наступні положення.

Абзацом 2 статті 136 ЦК УРСР (наслідки безгосподарного утримання і незабезпечення схоронності майна, що є пам`яткою історії та культури) закріплено: якщо громадянин не забезпечує схоронності належного йому майна, що є пам`яткою історії та культури, у зв`язку з неможливістю створити необхідний режим його утримання, це майно може бути викуплено державою. Якщо громадянин не дає згоди на викуп такого майна, то за позовом державних органів охорони пам`яток суд може вилучити його у власника.

Аналізуючи наведену статтю суд приходить до висновку, що забезпечення схоронності майна тотожне можливості створити необхідний режим його утримання, тобто, юридичний термін "утримання" нерухомого майна у розумінні законодавства, що було чинне на момент прийняття рішення Княжицької сільської ради від 30.01.1998 № 33, ототожнювалось законодавцем з вчиненням дій по забезпеченню схоронності майна.

Крім того, суд вважає за необхідне також звернути увагу на абзаци 2-4 статті 139 ЦК УРСР (бездоглядна худоба) не дивлячись на те, що дані норми не стосуються нерухосого майна, проте можуть бути використані при тлумачені що здійснюється судом в якості аналогії закону.

Так, зазначеними нормами було визначено:

міліція або виконавчий комітет селищної, сільської Ради народних депутатів вживає заходів до розшуку власника худоби і на час розшуку передає худобу з додержанням ветеринарних правил на утримання і в користування найближчому радгоспові або колгоспові, керівники яких не мають права відмовитись від прийняття худоби;

в разі виявлення власника робочої або великої рогатої худоби (і її молодняка) протягом шести місяців, а дрібної худоби (і її молодняка) протягом двох місяців з дня передачі худоби радгоспові або колгоспові худоба повертається власникові, який зобов`язаний відшкодувати радгоспові або колгоспові витрати по утриманню худоби з зарахуванням вигод, одержаних від користування нею.

коли в строки, зазначені в частині третій цієї статті, власник худоби не буде виявлений, він втрачає право власності на цю худобу. В цьому разі худоба, що утримувалася в колгоспі, безоплатно переходить у власність цього колгоспу, а худоба, що утримувалася в радгоспі, безоплатно переходить у власність держави і включається до складу майна цього радгоспу.

В контексті наведених положень статті 139 ЦК УРСР (яку можна застосувати в порядку аналогії закону, позаяк прямо це питання щодо нерухомого майна законодавством врегульовано не було) суд робить висновок про те, що поняття утримання, в період прийняття рішення ради що досліджується, законодавством не ототожнювалось з поняттям користування, у зв`язку з чим передача майна на утримання може бути застосована і без права користування. А в разі застосування інституту утримання і інституту користування майном застосовувався компенсаційний підхід, за якого власнику майна могли бути зараховані вигоди, які отримала особа, яка мала одночасно на праві утримання та користування майно, за умови, що це майно могло принести таку вигоду (худоба у контексті статті 139 ЦК УРСР з огляду на специфіку цього майна могла приносити вигоду у формі продуктів своєї життєдіяльності).

При цьому слід зазначити, що схожі за змістом положення до статті 139 ЦК УРСР містить і чинний ЦК України, зокрема у статтях 340-342 (бездоглядна домашня тварина, набуття права власності на бездоглядну домашню тварину, відшкодування витрат на утримання бездоглядної домашньої тварини та виплата винагороди).

Враховуючи наведене, суд констатує, що рішення Княжицької сільської ради від 30.01.1998 № 33 не наділило відповідача ні правом користуватися, володіти чи розпоряджатися, ні правом власності на спірне нерухоме майно, позаяк згідно вказаного рішення Княжицькій Свято-Преображенській церкві спірне майно було передано лише на "утримання" тобто виключно для забезпечення дій по його схоронності. А відтак твердження про те, що релігійна громада є саме законним постійним користувачем чи добросовісним власником спірного комплексу будівель є недоведеним. Інших доказів наявності за відповідачем такого права до суду не подано.

З цих підстав є нікчемними також доводи відповідача про те, що у справі відсутні докази витребування спірного майна з постійного користування релігійної громади Броварською міською радою, як дій які мали передувати передачі спірного майна в оренду, позаяк спірне майно на час передачі його в оренду не перебувало на відповідному правовому титулі у відповідача.

Одночасно, суд вважає за необхідне відреагувати на дії відповідача в частині долучення на стадії судових дебатів нових доказів, що додані до поданої до суду викладеної письмово судової промови (заключного слова), а саме акту обстеження земельної ділянки від 24.03.2004 та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-КВ №001316 від 25.11.1998.

Так, в силу положень ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати до суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 4 ст. 80 ГПК України визначено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причи, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частини 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відтак, з огляду на те, що долучені до судової промови (заключного слова) на стадії судових дебатів документи є новими доказами поданими відповідачем після стадії дослідження доказів без дотримання положень ч.ч. 3, 4, 8, ст. 80 ГПК України, суд визнає такі дії відповідача зловживанням процесуальними правами та в силу положень частини 8 ст. 80 ГПК України вказані докази до розгляду не приймає та не має процесуального права надавати їм оцінку.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тож, оскільки судом не встановлено обставини набуття відповідачем права користування спірними об`єктами нерухомого майна, він є особою, яка перешкоджає користуватися цим майном особі, що наділена правом користування. Факт перешкоджання підтверджено актами огляду комплексу будівель та споруд від 13.01.2023 та від 09.03.2023, а також вбачається зі змісту заперечень самого відповідача, наведених у заявах по суті спору, який переконаний, що продовжує користуватися майном, адже має на це правові підстави. Додатково суд акцентує увагу на тому, що вчинення відповідачем дій в частині намагання передати спірні приміщення в оренду третім особам здійснюючи формалізацію цих дій оформленням певних договорів, не маючи на те правових підстав - прямо та опосередковано підтверджує доводи позивача в частині того, що перешкоди в законному орендному користуванні спірними приміщеннями позивачу чинить саме відповідач.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

В силу статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Судом перевірено надані до суду позивачем та третьою особою докази та встановлено наступне. З рішень Броварської міської ради від 09.02.2021 № 14-01-08 та від 25.03.2021 № 98-04-08 вбачається, що до комунальної власності Броварської міської територіальної громади передано нерухоме майно, розташоване у АДРЕСА_1 : будівля будинку культури, інвентарний номер 101310002: будинок сільської ради, інвентарний номер 101310001. Право комунальної власності зареєстровано відповідно до закону, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс 18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 372/1684/14-ц).

Беручи до уваги вказаний принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном, враховуючи те, що до Броварської міської ради, як до правонаступника, права та обов`язки Княжицької сільської ради, зокрема і щодо спірного нерухомого майна, законно перейши на правових підставах, суд констатує, що рада була набувачем права володіння, розпорядження та користування спірним нерухомим майном, яке в подальшому було передано позивачу в оренду.

Відповідно до пункту 2.1 договору оренди № 53-22 від 01.12.2022 орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання передачі майна.

Враховуючи те, що акт приймання-передачі комунального майна датований 01.12.2022, позивач набув права користування майном в цей день. Відтак, оскільки відповідач не звільняє будівлі, що передані позивачу в оренду за договором, то відповідач визнається судом особою, що в дійсності чинить перешкоди в користуванні спірним майном, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач додатково стверджував, що за адресою, де знаходиться спірне нерухоме майно організацією було здійснено добудову та реконструкцію будівель. Водночас до суду не надано доказів наявності дозволу від власника майна на здійснення будь-якої реконструкції спірних приміщень, отримання визначених законодавством в галузі будівництва дозволів та погоджень проекту реконструкції та самого проекту, доказів введення в експлуатацію об`єкту після реконструкції і не доводилось перед судом правових підстав таких дій, законності проведення будівельних робіт. В той же час до суду позивачем заявлені вимоги, що стосуються виключно будівель "А", загальною площею 312,1 кв.м., та "Б", загальною площею 102,0 кв.м., які знаходяться і знаходились у комінальній власності.

Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, за наведених обставин, враховуючи встановлений судом за сукупністю обставин та доказів, а також з огляду на дії самого відповідача в процесі факт перешкоджання позивачу у користуванні спірним нерухомим майном, що отримане на законних підставах в оренду, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про поновлення прав позивача у спосіб обраний останнім, а саме шляхом усунення перешкод у користуванні комплексом будівель і споруд шляхом виселення відповідача з вказаного об`єкта нерухомого майна.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача повністю.

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Зобов`язати Релігійну організацію «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» (ідентифікаційний код ЮО 23582812, вул. Максименка, буд. 1, с. Княжичі, Броварський р-н. Київська обл., 07445) усунути перешкоди у користуванні комплексом (будівлі та споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із нежитлової будівлі А, загальною площею 312,1 кв.м. та нежитлової будівлі Б, загальною площею 102,0 кв.м., шляхом виселення з вказаного об`єкта нерухомого майна.

Стягнути з Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» (07445, Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка, будинок 1, ) на користь Управління Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) (01601, місто Київ, вулиця Трьохсвятительська, будинок 4, ) 2684,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2024.

Суддя А.Ф. Черногуз