ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
19.03.2024р. Справа №905/1879/15
Розглянувши клопотання №308/01-21 від 21.11.2023р. ліквідатора Пуговкіної А.В.
про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за рахунок коштів кредитора у справі №905/1879/15
за заявою Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області
Суддя Левшина Г.В.
за участю секретаря судового засідання Ревенко Д.С.
Представники сторін:
від кредитора: не з`явився
ліквідатор: не з`явився
Постановою господарського суду Донецької області від 18.01.2016р. боржника Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Червона зірка, м.Дружківка, визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Срібного Ігора Володимировича.
Ухвалою господарського суду від 12.02.2020р. відсторонено арбітражного керуючого Срібного Ігора Володимировича (свідоцтво №1140 від 14.06.2013р.) від виконання повноважень ліквідатора у справі №905/1879/15 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Червона зірка.
Ухвалою господарського суду від 01.06.2020р. призначено ліквідатором у справі №905/1879/15 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Червона зірка арбітражного керуючого Пуговкіну Аллу Валеріївну (свідоцтво №1743 від 10.11.2015р.).
28.11.2023р. на адресу суду надійшов звіту ліквідатора Пуговкіної А.В. №240/01-21 від 03.10.2023р. та клопотання ліквідатора Пуговкіної А.В. №308/01-21 від 21.11.2023р. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за рахунок коштів кредитора Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області.
Ухвалою суду від 20.02.2024р. відкладено розгляд звіту ліквідатора Пуговкіної А.В. №240/01-21 від 03.10.2023р. та клопотання ліквідатора Пуговкіної А.В. №308/01-21 від 21.11.2023р. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за рахунок коштів кредитора Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на 19.03.2024 року о 10:45 год.; повторно запропоновано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області до дати судового засідання надати суду свої міркування з приводу клопотання ліквідатора Пуговкіної А.В. №308/01-21 від 21.11.2023р. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за рахунок коштів кредитора.
18.03.2024р. через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшли пояснення з приводу клопотання ліквідатора Пуговкіної А.В. №308/01-21 від 21.11.2023р., за змістом яких останній заперечує проти стягнення винагороди та витрат ліквідатора за рахунок кредитора у зв`язку із тим, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2024 рік не передбачено видатків в частині сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражних керуючих.
У судове засідання 19.03.2024р. учасники справи не з`явились; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши клопотання ліквідатора Пуговкіної А.В. №308/01-21 від 21.11.2023р. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за рахунок коштів кредитора Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.6 ст.30 Кодексу України арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
На зборах комітету кредиторів боржника, проведених шляхом опитування та оформлених проколом №5 від 20.11.2023р., ліквідатор Пуговкіна А.В., зокрема, звітував про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі про банкрутство СТОВ «Червона зірка», після чого запропонував комітету затвердити звіт.
Як вбачається з матеріалів справи, комітетом кредиторів не прийнято рішення про схвалення звіту ліквідатора СТОВ «Червона зірка» про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат у справі №905/1897/15. Єдиний кредитор у справі (Головне управління ПФУ Донецькій у області) проголосував проти схвалення звіту ліквідатора про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат по справі №905/1879/15, посилаючись на те, що бюджетом Пенсійного фонду не передбачено видатків в частини сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражних керуючих на 2023 рік.
Поряд із цим, суд зауважує, що відповідно до положень законодавства про банкрутство комітет кредиторів є представницьким органом всіх кредиторів, однак оцінку діяльності учасників справи, доказам по судовій процедурі банкрутства у будь-якому випадку надає суд, на якого законодавець покладає повноваження щодо затвердження як звіту за наслідками ліквідаційної процедури, так і звіту арбітражного керуючого про нарахування грошової винагороди і здійснення та відшкодування витрат.
Затверджуючи звіт про нарахування та виплату грошової винагороди ліквідатора, суд має у тому числі надати оцінку повноти дій вчинених ліквідатором під час здійснення ліквідаційної процедури, і лише встановивши належне виконання ліквідатором своїх обов`язків затвердити звіт.
Так, до звіту про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражного керуючого Пуговкіної А.В. додано розрахунок основної грошової винагороди за період виконання повноважень ліквідатора СТОВ «Червона зірка» з 01.06.2020р. по 31.10.2023р. на загальну суму 756807,00 грн.
З розрахунку основної грошової винагороди арбітражного керуючого вбачається, що останнім нараховується грошова винагорода у розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Відповідно до ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік, Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік та Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік установлено: у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень; у 2021 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень; у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень; у 2023 році з 1 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6700 гривень.
Судом перевірено розрахунок основної грошової винагороди арбітражного керуючого здійснений за період з 01.06.2020р. по 31.10.2023р. та встановлено, що він є арифметично вірним.
Разом з цим, судом відмічається, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.05.2018р. у справі №29/5005/468/2012 при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого під час здійснення ним повноважень у справі про банкрутство має досліджуватись не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури банкрутства, а й які фактичні дії вчинялись арбітражним керуючим протягом відповідної процедури банкрутства, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши обсяг роботи, виконаної арбітражним керуючим Пуговкіною А.В., вбачається, що останнім обов`язки, покладені на нього Кодексом України з процедур банкрутства, виконувалися належним чином: складено реєстр вимог кредиторів; вчинено дії з виявлення майна, яке підлягає державній реєстрації, та іншої інформації про боржника; проведено інвентаризацію майна боржника; подано до суду звіти та позови в інтересах боржника; прийнято участь у судових засіданнях.
При цьому в матеріалах справи не міститься будь-яких рішень комітету кредиторів про визнання неналежними чи неправомірними дій ліквідатора, або поданих до суду на дії/бездіяльність арбітражного керуючого Пуговкіної А.В. або інших обставин, які б свідчили про неналежне виконання ним своїх повноважень з метою затягування розгляду справи про банкрутство.
Одночасно, дослідивши звіт арбітражного керуючого Пуговкіної А.В. про вжиті у ліквідаційній процедурі СТОВ «Червона зірка» заходи за період з 01.06.2020р. по 31.10.2023р. судом встановлено, що ліквідатором не надано відповідних доказів, щодо фактичного обсягу виконаних робіт у січні 2021р., з березня 2022р. по липень 2022р., травні 2023р., червні 2023р., серпні 2023р. та вересні 2023р.
Таким чином, враховуючи принцип співрозмірності та фактичний обсяг виконаних робіт, який підтверджується матеріалами справи, суд здійснивши власний перерахунок, дійшов висновку про затвердження основної грошової винагороди арбітражному керуючому Пуговкіній А.В. за виконання повноважень ліквідатора СТАВ «Червона зірка» на загальну суму 560907,00 грн. за періоди, в які фактично вчинялись дії у ліквідаційній процедурі, а саме: були скеровані відповідні запити до уповноважених органів, призначена та проведена інвентаризація майна, скликано та проведено збори комітету кредиторів, проведені торги з продажу майна банкрута та вчинено інші необхідні в ліквідаційній процедурі дії. Решту суми грошової винагороди, судом відхилено, оскільки ліквідатором не доведено вчинення фактичних дій, які підлягають оплаті.
Крім того, законодавець відповідно до ч.4 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає відшкодування усіх фактичних витрат ліквідатора, що пов`язані із здійсненням ним повноважень у справі, в тому числі це можуть бути поштові витрати, канцелярські товари, оплати послуг за проведення незалежної оцінки майна банкрута, витрати за надання інформаційно-консультаційних послуг та інші, за винятком витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг. Будь-які інші винятки з цього питання Кодекс не містить. До витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) можуть бути віднесені документально підтверджені витрати.
Щодо стягнення з кредитора грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого, суд зазначає наступне.
Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Частиною п`ятою статті 30 КУзПБ передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Тобто, однією з передбачених форм дієвої участі кредиторів у справі про банкрутство є реалізація ними правомочностей на створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, відтак нестворення такого фонду, за об`єктивної відсутності інших джерел відшкодування витрат арбітражного керуючого, зокрема зі сплати судового збору за заявами про визнання недійсними правочинів боржника, витребування майна з чужого незаконного володіння тощо може вплинути на ефективність здійснення ліквідаційної процедури, що матиме відповідні наслідки і для кредиторів боржника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №5002-17/1718/2011.
Встановлені у справі обставини свідчать, що комітетом кредиторів рішення щодо порядку формування фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не приймалось та такий фонд кредиторами не створювався.
Відповідно до ч.3 ст.61 КУзПБ кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. У першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.
При цьому, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
Тобто, не виявлення арбітражним керуючим активів та грошових коштів банкрута, жодним чином не впливає на оплату його послуг.
Така правова позиція викладена у також постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №3/67-Б та від 26.02.2019 у справі №12/23-Б.
Кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
Таким чином, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог, господарський суд вправі застосувати такий принцип пропорційності до розподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, зокрема, витрат на оплату праці арбітражного керуючого.
Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 04.10.2018 у справі №916/1503/17 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.04.2023 у справі №5002-17/1718-2011 (провадження №12-4гс23).
Крім цього, суд зазначає, що отримання оплати за виконання повноважень є гарантією незалежності арбітражного керуючого під час провадження діяльності у справі про банкрутство.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3 Конституції України), права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (стаття 22 Конституції України).
Право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищено статтею 43 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Широке тлумачення Європейським судом з прав людини даної норми покладає на суд обов`язок захистити право особи (по даній справі конституційне право ліквідатора на оплату праці) в такий спосіб, щоб порушене, не визнане або оспорюване право отримало ефективний та справедливий спосіб захисту.
Слід зазначити, що підхід до інтересу кредитора при вирішенні питання про стягнення оплати послуг ліквідатора має відповідати положенням не лише Кодексу України з процедур банкрутства, але й міжнародним правовим актам, забезпечувати в такий спосіб єдиний підхід до застосування положень закону про банкрутство, втілювати принципи правової визначеності та верховенства права.
Відсутність авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати, як примушування до безоплатної праці в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року, ратифіковану Україною 05.10.2000), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.
Вирішуючи питання про стягнення з кредитора оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, судом враховується належність виконання арбітражним керуючим обов`язків, покладених на нього законодавством про банкрутство.
Оскільки СТОВ «Червона зірка» не здійснює господарської діяльності та у нього відсутні будь-які інші активи, то здійснити решту оплати грошової винагороди у сумі 547264,41 грн. за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника, неможливо.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого кредитором не створювався, дії арбітражного керуючого Пуговкіної А.В. кредиторами не оскаржувалися, враховуючи неможливість здійснити оплату грошової винагороди арбітражного керуючого у повному обсязі за рахунок наявних у боржника коштів, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) СТОВ «Червона зірка», а також те, що відсутність у боржника майнових активів не може впливати на оплату грошової винагороди та витрат ліквідатора, суд вважає обґрунтованою вимогу ліквідатора про стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора у справі №905/1879/15 у сумі 547264,41 грн., з єдиного кредитора боржника Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 30, 58-67 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.232-235 ГПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання №308/01-21 від 21.11.2023р. ліквідатора Пуговкіної А.В. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за рахунок коштів кредитора у справі №905/1879/15, задовольнити частково.
Видати відповідний наказ.
В іншій частині клопотання №308/01-21 від 21.11.2023р. ліквідатора Пуговкіної А.В. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за рахунок коштів кредитора у справі №905/1879/15, відмовити.
У судовому засіданні 19.03.2024р. складено та підписано повний текст ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина