ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 Справа № 917/88/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ

до Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.П.Котляревського, м. Гадяч, Полтавська область

про стягнення 2 477,03 грн

без виклику представників сторін

установив:

До Господарського суду Полтавської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з позовом до Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.П.Котляревського про стягнення 2 477,03 грн заборгованості за договором постачання природного газу № 15-1140/21-БО-Т від 10.11.2021, з якої 1 522,95 грн основного боргу, 763,76 грн пені, 67,79 грн три проценти річних, 122,53 грн інфляційних втрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не не повсністю оплатив природний газ, поставлений по договору постачання природного газу № 15-1140/21-БО-Т від 10.11.2021.

Ухвалою від 22.01.2024 суд встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала від 22.01.2024 вручена відповідачу 24.01.2024 (а.с. 70). Отже, кінцевий строк для подачі відзиву 08.02.2024.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 65).

Ухвалою від 22.01.2024 суд відкрив провадження у справі № 917/88/24, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи (а.с. 69).

Вказана ухвала суду надсилалась сторонам, зокрема позивачу та представнику позивача в їх електронні кабінети у підсистемі Електронний суд (довідки про доставку електронного листа від 22.01.2024, а.с. 71,72); відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 68) та отримана 24.01.2024 відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 70).

Відповідно до ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п. 2), день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п. 3).

Отже, ухвала від 22.01.2024 доставлена сторонам в установленому порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

10.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі позивач, постачальник) та Гадяцьким фаховим коледжем культури і мистецтв ім. І.П.Котляревського (далі - відповідач, споживач) було укладено договір постачання природного газу № 15-1140/21-БО-Т (далі Договір, а.с. 24-34).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Згідно з п. 3.1 Договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

За п. 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 4.1 Договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:

ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ 13 658,33 грн,

крім того податок на додану вартість за ставкою 20 %,

ціна природного газу за 1000 куб. м з ПДВ - 16 390,00 грн;

крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 554,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставку Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою № 1 (а.с. 35-37) встановлена загальна ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ в сумі 16553,89грн, а за додатковою угодою та № 2 від 23.12.2022 (а.с. 38) сторони змінювали обсяги постачання.

В п. 1.4 Договору вказано, що споживач підтверджує, у нього є укладений договір на розподіл природного газу між Споживачем та Оператором газорозподільчої мережі (Оператор ГРМ).

Відповідач подав до Оператора ГРМ ПАТ «Гадячгаз» заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовими) від 19.10.2021, якою відповідач приєднався до умов цього договору розподілу (а.с. 47).

Протягом періоду листопад 2021 - березень 2022 та жовтень 2022 - грудень 2022 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 139 014,72 грн, про що на виконання п. 3.5 Договору сторони акти приймання-передачі природного газу:

- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 на суму 9 066,54 грн (а.с. 48);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2021 на суму 27 082,35 грн (а.с. 49);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2022 на суму 25 609,03 грн (а.с. 50);

- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 на суму 24 946,87 грн (а.с. 51);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2022 на суму 7 349,98 грн (а.с. 52);

- коригуючий акт приймання-передачі природного газу від 25.04.2022 на суму -6,62 грн (коригування за березень 2022), (а.с. 53);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2022 на суму 4 006,04 грн (а.с. 54);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.11.2022 на суму 17 977,52 грн (а.с. 55);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2022 на суму 23 043,01 грн (а.с. 56).

У позові позивач вказує, що відповідач за отриманий природний газ розрахувався частково, в сумі 137 491,77 грн (розрахунок основного боргу, а.с. 42-43), з огляду на що заявив до стягнення з Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.П.Котляревського 1 522,95 грн основного боргу за поставлений природний газ, 763,76 грн пені, 67,79 грн три проценти річних, 122,53 грн інфляційних втрат.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з п. 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (п. 3.5.1 Договору).

На підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника (п. 3.5.2 Договору).

На підтвердження виконання зобов`язань з поставки відповідачу природного газу протягом періодів листопад 2021 - березень 2022 та жовтень 2022 - грудень 2022 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 139 014,72 грн, що підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу за листопад 2021 -березень 2022 та жовтень 2022 - грудень 2022 (а.с. 48-56).

З огляду на погоджені сторонами умови п. 5.1 Договору остаточний розрахунок за фактично поставлений/спожитий обсяг газу протягом розрахункового періоду здійснюється Споживачем у термін до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. Отже, строк виконання зобов`язання є таким, що настав.

У позові позивач вказує, що відповідач за отриманий природний газ розрахувався частково, в сумі 137 491,77 грн (розрахунок основного боргу, а.с. 42-43).

Відповідно до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Як стверджує ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», відповідач не сплатив заборгованість за поставлений у вказані періоди природний газ в сумі 1522,95 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідач до суду не надав.

Суд враховує встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1 522,95 грн заборгованості за договором постачання природного газу № 15-1140/21-БО-Т від 10.11.2021, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідач їх не спростував відповідачем, а тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або отроків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставку Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені в сумі 763,76 грн за період з 16.02.2022 по 31.07.2023 (а.с. 39-41), суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення пені відповідають нормам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивач провів розрахунок інфляційних втрат в розмірі 122,53 грн. за період з травня 2022 по липень 2023 та 3 % річних в розмірі 67,79 грн за період з 16.02.2022. по 31.07.2023 (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 39-41).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають положенням чинного законодавства України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Перевірка правильності розрахунку пені, 3% річних та втрат від інфляції здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій та розрахунок залучений до матеріалів справи.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, суд повністю задовольняє вимоги про стягнення з Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.П.Котляревського на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» заборгованості за договором постачання природного газу № 15-1140/21-БО-Т від 10.11.2021, з якої 1 522,95 грн основного боргу, 763,76 грн пені, 67,79 грн три проценти річних, 122,53 грн інфляційних втрат.

Позивач у позові прохає покласти на відповідача судові витрати.

За подачу цього позову позивач сплатив 2422,40 грн судового збору за платіжною інструкцією № від 09.01.2024 (а.с. 12). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджене випискою від 10.01.2024 (а.с. 66).

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача повністю.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Керуючись статтями 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.П.Котляревського (площа Соборна, буд. 9 «А», м. Гадяч, Полтавська область, 37300; ідентифікаційний код 02214283) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код 42399676) 1522 грн 95 коп. основного боргу, 763 грн 76 коп. пені, 67 грн 79 коп. три проценти річних, 122 грн 53 коп. інфляційних втрат, 2422 грн 40 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 14.03.2024.

Суддя Т. М. Безрук