РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 м. КиївСправа № 910/13444/23

За позовом: приватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ";

до: КОНЦЕРНУ РАДІОМОВЛЕННЯ, РАДІОЗВ`ЯЗКУ ТА ТЕЛЕБАЧЕННЯ;

про: стягнення 2.712.852,29 грн.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Бут Д.О.

Представники:

позивача: Комаров М.С.;

відповідача: Христич Б.В.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до КОНЦЕРНУ РАДІОМОВЛЕННЯ, РАДІОЗВ`ЯЗКУ ТА ТЕЛЕБАЧЕННЯ (далі - відповідач) про стягнення 2.712.852,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.04.2022 № 8, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 2.712.852,29 грн., з яких: 1.992.689,96 грн. - основна заборгованість, 571.415,71 грн. - пеня, 37.273,19 грн. - 3 % річних та 111.473,43 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13444/23 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 30.10.2023.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: позивачем до суми основного боргу включений обсяг електроенергії, який відповідачем спожитий не був (території Куп`янської та Великобурлуцької територіальних громад), відтак заборгованість з червня 2022 по лютий 2023 становить 1.660.179,47 грн.; оскільки фактична сума заборгованості є меншою ніж заявлена до стягнення розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат є невірним; також в поданому відзиві викладене клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що відповідач самостійно надає суду акти споживання електричної енергії з зазначенням обсягів такого споживання; відповідачем порушені положення пункту 12.4 договору від 01.04.2022 № 8; відповідачем не доведено наявність виняткових обставин, як підставу для зменшення розміру штрафних санкцій.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про залучення до участі у справі акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

В підготовчому засіданні 30.10.2023 суд на місці ухвалив:

- відмовити у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі акціонерного товариства "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, оскільки рішення у даній справі жодним чином не вплине на права та обов`язки такого товариства;

- оголосити перерву в підготовчому засіданні до 20.11.2023.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких, зокрема, зазначив про несанкціоноване споживання електроенергії на непідконтрольних територіях та наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

В підготовчому засіданні 20.11.2023 оголошено перерву до 11.12.2023.

В підготовчому засіданні 11.12.2023 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 15.01.2024.

В судовому засіданні 15.01.2024 оголошено перерву до 05.02.2024.

Ухвалою-повідомленням від 12.02.2024 № 910/13444/23 сторони спору повідомлені про призначення судового засідання на 19.02.2024.

В судовому засіданні 19.02.2024 суд на місці ухвалив: відкласти судове засідання на 04.03.2024.

В судовому засіданні 04.03.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 01.04.2022 № 8 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 1.1 Договору).

Розділом 5 Договору визначені: ціна, порядок обліку та оплати електричної енергії, а саме, зокрема:

- розрахунковий період за цим Договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за договором відповідача з оператором системи розподілу/передачі (п. 5.5 Договору);

- оплата рахунка позивача за цим Договором має бути здійснена відповідачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору (п. 5.7 Договору);

- якщо відповідач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, позивач має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії відповідачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ (п. 5.8 Договору);

- відповідач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через позивача, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції яка є додатком до цього Договору (п. 5.10 Договору).

Пунктом 12.4 Договору визначено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Положеннями пункту 12.5 Договору передбачено, що виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови відповідача від сплати позивачу за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення.

Умовами пункту 5 Комерційної пропозиції № 1Р (додаток № 2 від 01.04.2022 до Договору) та пункту 5 Комерційної пропозиції № 1/23 Р (додаток № 2 від 01.01.2023 до Договору) передбачено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається відповідачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка відповідачем.

Рахунок на попередню оплату надається відповідачу до 12 числа (включно) поточного місяця на наступний розрахунковий місяць, з терміном оплати згідно з п. 4 даної комерційної пропозиції.

Рахунки на оплату надаються відповідачу у відповідних структурних підрозділах позивача. В разі неотримання відповідачем рахунків позивач направляє рахунки відповідачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими відповідачем з дня їх відправлення.

Оплата вартості електричної енергії здійснюється відповідачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Між сторонами Договору укладено додаткову угоду від 01.05.2022 № б/н про здійснення електронного документообігу через систему електронного документообігу для відділеного обслуговування споживачів.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату в період з квітня 2022 по лютий 2023, а саме:

- за квітень 2022 на суму 207.446,58 грн. з ПДВ, строк оплати - 18.05.2022;

- за травень 2022 на суму 214.105,04 грн. з ПДВ, строк оплати - 14.06.2022;

- за червень 2022 на суму 173.725,46 грн. з ПДВ, строк оплати - 13.07.2022;

- за липень 2022 на суму 227.030,80 грн. з ПДВ, строк оплати - 15.08.2022;

- за серпень 2022 на суму 274.611,19 грн. з ПДВ, строк оплати - 13.09.2022;

- за вересень 2022 на суму 308.567,45 грн. з ПДВ, строк оплати - 12.10.2022;

- за жовтень 2022 на суму 663.676,58 грн. з ПДВ, строк оплати - 16.11.2022;

- за листопад 2022 на суму 387.128,81 грн. з ПДВ, строк оплати - 15.12.2022;

- за грудень 2022 на суму 496.208,26 грн. з ПДВ, строк оплати - 13.01.2023;

- за січень 2023 на суму 574.330,93 грн. з ПДВ, строк оплати - 14.02.2023;

- за лютий 2023 на суму 483.196,85 грн. з ПДВ, строк оплати - 14.03.2023.

Проте, відповідачем не здійснено розрахунку за Договором в період з червня 2022 по лютий 2023, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1.992.689,96 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 571.415,71 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 37.273,19 грн. та інфляційних втрат в сумі 111.473,43 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 1.992.689,96 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 1.992.689,96 грн.

Приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, пунктом 16 частини 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" визначено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Станом на день вирішення спору по суті, Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 (який затверджений Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX) строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Враховуючи те, що Договір регулює відносини між сторонами спору, як учасниками ринку електричної енергії та приймаючи до уваги, що строк дії воєнного стану в Україні охоплює період заборгованості (червень 2022 - лютий 2023) відповідача за укладеним між сторонами спору Договором суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 571.415,71 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Позиція правомірності зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану також закріплена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2023 у справі № 922/1948/22.

Враховуючи відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача суми пені, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій судом не розглядається.

Положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 37.273,19 грн. та інфляційних втрат в сумі 111.473,43 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданих до суду заявах по суті спору судом відхилені з огляду на наступне:

- відповідач самостійно додає до відзиву акти, що свідчать про обсяг споживання електричної енергії (квітень 2022 - 61156 квт/год та жовтень 2022 - 137236 квт/год);

- відповідачем не здійснено повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин всупереч положенням пункту 12.4 Договору;

- відповідачем не подано до суду жодного контррозрахунку заявлених до стягнення сум, враховуючи твердження про часткове несанкціоноване споживання електроенергії за Договором;

Також суд враховує, що позивач здійснює господарську діяльність у надскладних умовах (м. Харків) та забезпечує виконання зобов`язань передбачених умовами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що надає достатні підстави вважати, що своєчасне оплата за спожиту електричну енергію є не тільки виконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором, а безпосередньо підтримкою енергетичної сфери м. Харкова та Харківської області в умовах динаміки бойових дій на такій території.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з КОНЦЕРНУ РАДІОМОВЛЕННЯ, РАДІОЗВ`ЯЗКУ ТА ТЕЛЕБАЧЕННЯ (Україна, 04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, будинок 10, ідентифікаційний код: 01190043) на користь приватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" (Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10, ідентифікаційний код: 42206328) основну заборгованість в сумі 1.992.689 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 96 коп., 3 % річних в сумі 37.273 (тридцять сім тисяч двісті сімдесят три) грн. 19 коп., інфляційні втрати в сумі 111.473 (сто одинадцять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 43 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 32.121 (тридцять дві тисячі сто двадцять одна) грн. 55 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12 березня 2024 року

Cуддя Сергій Балац