ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Справа № 902/872/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Дажук С.М.

відповідача - Роговий М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" на рішення Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023, повний текст складено 20.11.2023, у справі №902/872/23 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК"

до Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз"

про стягнення 1 233 335, 99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" (пров. Костя Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 4Б, офіс 5, м. Київ, 04112; ) 867 192 грн. 50 коп. основного боргу; 311 571 грн. 08 коп. - інфляційних втрат; 54 619 грн. 03 коп. - 3% річних; 18 500 грн. 74 коп. - витрат зі сплати судового збору та 21 679 грн. 47 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 09.11.2023 у справі №902/872/23 Акціонерне товариство "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Розгляд справи здійснювати за участі представника відповідача.

Апелянт зазначає, що ТОВ "ГАЗОВИК" та АТ "Вінницягаз" є суміжними суб`єктами ринку природного газу по відношенню один до одного, власниками газових мереж, що з`єднані між собою, в місці з`єднання яких у визначеному Кодексом ГРМ порядку відбувається приймання-передача природного газу.

04.01.2016 між АТ "Вінницягаз" та ТОВ "ГАЗОВИК" була підписана Технічна угода про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою, яка є безоплатною та не передбачає здійснення відповідачем оплати послуг позивача, а передбачає порядок технічного приймання-передачі природного газу від однієї газорозподільної системи до іншої. АТ "Вінницягаз" не замовляє у ТОВ "Газовик" послуги з розподілу природного газу для власних потреб, а взаємодіє з позивачем як суміжний Оператор ГРМ. Природний газ, який приймається в точках входу в ГРМ відповідача не є власністю останнього.

Наведене, на думку скаржника, виключає підстави здійснення оплати позивачу за розподіл природного газу тих об`ємів, що були передані ТОВ "ГАЗОВИК" в мережі АТ "Вінницягаз" як "перетоки" природного газу для забезпечення потреб третіх осіб.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №902/872/23/8054/23 від 07.12.2023 витребувано матеріали справи з Господарського суду Вінницької області. 26.12.2023 матеріали справи №902/872/23 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 поновлено Акціонерному товариству "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" на рішення Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23; розгляд апеляційної скарги призначено на "13" лютого 2024 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 1; зупинено дію рішення Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23.

Запропоновано позивачу у строк до 26.01.2024 надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України та докази надсилання копії цього відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Роз`яснено сторонам по справі право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно з правилами статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направлено учасникам справи на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи.

11.01.2024 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" на рішення Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23, в якому останній вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

12.02.2024 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/14221/23.

Також 12.02.2024 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник відповідача адвокат Роговий М.В. 13.02.2024 о 15:00 год. прийматиме участь у іншій справі в Північному апеляційному господарському суді.

В судове засідання 13.02.2024 з`явився представник позивача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con").

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 05.03.2024 об 15:30 год.

14.02.2024 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" надійшло заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження справі.

05.03.2024 до початку судового засідання до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" надійшли доповнення до клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Також 05.03.2024 до початку судового засідання від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" надійшло заперечення на доповнення до клопотання відповідача про зупинення провадження справі.

В судове засідання 05.03.2024 з`явились представник позивача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), який заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, а також представник відповідача (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та надали усні пояснення по суті спору.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №902/872/23 до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/14221/23 дійшла висновку про відмову у його задоволенні враховуючи наступне.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Статтею 227 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Критерії, які б дозволяли переконливо стверджувати про наявність чи відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи, в процесуальних кодексах не визначені. Водночас, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.ч. 4-6 ст. 75 ГПК України).

Тож, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

В обгрунтування заявленого клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/14221/23 відповідач зазначає, що в проваджені Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/14221/23 за позовом АТ "Вінницягаз" до ТОВ "ГАЗОВИК" про визнання недійсним договору розподілу природного газу № 38А210-1213-21 від 29.12.2020 р, укладеного між позивачем та відповідачем. У даних справах однаковий суб`єктний склад (Оператор ГТС та Оператор ГРМ), предмет (в частині перевищення потужності), зміст правовідносин та нормативно-правове регулювання.

Зазначає, що при розгляді в Господарському суді міста Києва справи №910/14221/23 буде встановлюватись законність укладення договору розподілу природного газу № 38А210-1213-21 від 29.12.2020 року на підставі якого рішенням по справі № 902/872/23 стягнуто кошти з відповідача АТ "Вінницягаз".

Вказує, що у разі якщо провадження у справі № 902/872/23 буде зупинене до розгляду по суті спору у справі № 910/14221/23 - це сприятиме об`єктивному та повному встановленню всіх обставин справи та прийняттю законного та обґрунтованого рішення, тобто відповідатиме меті господарського судочинства.

Таким чином відповідач вважає, що обставини судових справ №902/872/23 та №910/14221/23 є взаємопов`язаними і прийняття законного судового рішення у справі №902/872/23 можливе лише після набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/14221/23.

В доповненнях до клопотання про зупинення провадження відповідач просить суд звернути увагу, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2024 відкрито провадження у справі №910/227/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК". Відтак, враховуючи те, що з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, це змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, а спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Так, апеляційним господарським судом встановлено, що в проваджені Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/14221/23 за позовом АТ "Вінницягаз" до ТОВ "ГАЗОВИК" про визнання недійсним договору розподілу природного газу № 38А210-1213-21 від 29.12.2020 року.

Ухвалою Господарського суді м. Києва від 26.02.2024 передано справу №910/14221/23 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" про визнання договору недійсним для розгляду в межах справи Господарського суду міста Києва №910/227/24 (суддя Мандичев Д.В.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК".

Колегія суддів звертає увагу, що в поданому клопотанні представник відповідача лише інформує про те, що Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/14221/23 за позовом АТ "Вінницягаз" до ТОВ "ГАЗОВИК" про визнання недійсним договору розподілу природного газу №38А210-1213-21 від 29.12.2020. Будь-якого іншого належного обґрунтування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої, зокрема, в частині наведення конкретних обставин, які входять до предмету доказування у межах позовних вимог справи №902/872/23 та які одночасно можуть бути з`ясовані виключно в межах справи №910/14221/23 - клопотання відповідача не містить.

Отже, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №910/14221/23, апеляційний господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи № 902/872/23.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 910/4816/18.

Колегія суддів зважує на те, що у разі зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/5425/18).

Також колегія суддів звертає увагу заявника, що підставою заявлених вимог є діючий Договір розподілу природного газу №38А210-1213-21 від 29.12.2020. Доказів того, що на час слухання справи він визнаний судом недійсним або ж розірваний - матеріали справи не містять.

При цьому суд керується унормованим статтею 204 ЦК України принципом презумпції чинності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також колегія суддів звертає увагу на унормовану статтею 320 ГПК України можливість перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами у разі встановлення судом у іншій справі обставин незаконності укладеного договору.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" про зупинення провадження у справі до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/14221/23.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

29 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" (далі - Оператор ГРМ, позивач) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (далі - Замовник, відповідач) укладено Договір розподілу природного газу № 38А210-1213-21 (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору сторони визначили, що цей Договір розподілу природного газу укладений між Оператором ГРМ та Замовником, що є суміжним Оператором ГРМ та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Замовника до газорозподільної системи Оператора ГРМ, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою Оператора ГРМ з метою його фізичної доставки до пункту приймання-передачі природного газу до ГРМ Замовника.

Відповідно до пункту 1.2. Договору умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Замовнику послугу з розподілу (переміщення) природного газу газорозподільною системою Оператора ГРМ до пункту приймання-передачі природного газу до газорозподільної системи Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку визначені цим Договором (п.2.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.2. Договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що облік природного газу, що передається Оператором ГРМ до ГРМ Замовника, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно пункту 5.2. Договору визначення об`єму переданого (відібраного) природного газу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Замовником на підставі даних комерційного вузла обліку Замовника та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Відповідно до пункту 5.3. Договору за розрахункову одиницю переданого (відібраного) природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем.

За умовами пункту 6.1. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Замовником за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно пункту 6.2. Договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до пункту 6.3. Договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Замовника на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Замовник оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Згідно пункту 6.5. Договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Замовнику має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформляється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

За змістом пункту 6.6. Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Замовником на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

При цьому, 16.01.2021 Сторонами підписано Протокол розбіжностей до Договору, відповідно до якого пункт 6.6. Договору викладено в наступній редакції: "Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Замовником до 20 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг".

Відповідно до пункту 6.7. Договору оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Згідно пункту 6.8. Договору у разі виникнення у Замовника заборгованості за цим Договором Сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформляється додатком до цього Договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від Замовника в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Замовника відповідно до черговості її виникнення. Укладення Сторонами та дотримання Замовником узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє Замовника від виконання поточних зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до пункту 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та розповсюджує свою дію на правовідносини, що виникли між сторонами з 01.01.2021 (п.12.1 Договору).

Відповідно до пункту 12.2. Договору у разі якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін письмово не заявить про свій намір розірвати чи змінити його, Договір вважається кожний раз продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до пункту 32 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" Регулятором на ринку природного газу є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2787 від 30.12.2020 для Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" встановлено наступні тарифи на послуги розподілу природного газу:

на період з 01 січня 2021 року до 31 січня 2021 року включно: тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 2,55 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ);

Постановою від 30.01.2021 № 135 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2787»"Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг установила:

з 01 лютого 2021 року тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,79 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

На виконання умов Договору та із врахування зазначених вище тарифів Регулятора, позивачем було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу, про що сторонами підписано та скріплено печатками наступні Акти приймання-передачі природного газу:

Акт приймання-передачі природного газу за січень 2021 року від 01.02.2021, за яким ТОВ "ГАЗОВИК" передав в січні 2021 року в розподільчі мережі АТ "Вінницягаз" природній газ в кількості 225,76192 тис.м.куб;

Акт приймання-передачі природного газу за лютий 2021 року від 01.03.2021, за яким ТОВ "ГАЗОВИК" передав в лютому 2021 року в розподільчі мережі АТ "Вінницягаз" природній газ в кількості 231,297 тис.м.куб;

Акт приймання-передачі природного газу за березень 2021 року від 01.04.2021, за яким ТОВ "ГАЗОВИК" передав в березні 2021 року в розподільчі мережі АТ "Вінницягаз" природній газ в кількості 182,3123 тис.м.куб;

Акт приймання-передачі природного газу за квітень 2021 року від 01.05.2021, за яким ТОВ "ГАЗОВИК" передав в квітні 2021 року в розподільчі мережі АТ "Вінницягаз" природній газ в кількості 99,51640 тис.м.куб;

Акт приймання-передачі природного газу за травень 2021 року від 01.06.2021, за яким ТОВ "ГАЗОВИК" передав в травні 2021 року в розподільчі мережі АТ "Вінницягаз" природній газ в кількості 35,02370 тис.м.куб;

Акт приймання-передачі природного газу за червень 2021 року від 01.07.2021, за яким ТОВ "ГАЗОВИК" передав в червні 2021 року в розподільчі мережі АТ "Вінницягаз" природній газ в кількості 24,01340 тис.м.куб;

Акт приймання-передачі природного газу за липень 2021 року від 01.08.2021, за яким ТОВ "ГАЗОВИК" передав в липні 2021 року в розподільчі мережі АТ "Вінницягаз" природній газ в кількості 22,32520 тис.м.куб;

Акт приймання-передачі природного газу за серпень 2021 року від 01.09.2021, за яким ТОВ "ГАЗОВИК" передав в серпні 2021 року в розподільчі мережі АТ "Вінницягаз" природній газ в кількості 21,24250 тис.м.куб.

Відповідно до положень пункту 6.5. Договору та вимог Кодексу газорозподільних систем, за вказаний період позивачем складено наступні Акти наданих послуг:

- Акт наданих послуг № 9 від 31.01.2021 на суму 306 523,26 грн;

- Акт наданих послуг № 20 від 28.02.2021 на суму 215 167,31 грн;

- Акт наданих послуг № 45 від 31.03.2021 на суму 215 167,31 грн;

- Акт наданих послуг № 64 від 30.04.2021 на суму 215 167,31 грн;

- Акт наданих послуг № 81 від 31.05.2021 на суму 215 167,31 грн;

- Акт наданих послуг № 99 від 30.06.2021 на суму 215 167,31 грн;

- Акт наданих послуг № 113 від 31.07.2021 на суму 215 167,31 грн;

- Акт наданих послуг № 129 від 31.08.2021 на суму 215 167,31 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач за кожний місяць направляв відповідачу рахунки для оплати та акти наданих послуг для підписання і повернення позивачу з супровідними листами, а саме:

Лист № 140 від 01.03.2021 рахунок на оплату № 33 від 01.03.2021 акт надання послуг № 20 від 28.01.2021, акт прийому передачі за січень 2021;

Лист № 205 від 01.04.2021 рахунок на оплату № 49 від 01.04.2021, акт надання послуг № 45 від 31.03.2021;

Лист № 213 від 05.05.2021 рахунок на оплату № 67 від 30.04.2021, акт надання послуг № 64 від 30.04.2021;

Лист № 218 від 26.05.2021 рахунок на оплату № 67 від 01.05.2021, акт надання послуг № 64 від 30.04.2021, акт надання послуг № 81 від 31.05.2021;

Лист № 296 від 01.07.2021 рахунок на оплату № 96 від 01.07.2021, акт надання послуг № 99 від 30.06.2021;

Лист № 322 від 02.08.2021 рахунок на оплату № 125 від 31.08.2021, акт надання послуг № 129 від 31.08.2021, рахунок на оплату 177 від 01.11.2021, акт надання послуг № 187 від 31.10.2021;

Лист № 433 від 08.11.2021 акт надання послуг № 129 від 31.08.2021, рахунок на оплату № 125 від 31.08.2021, акт надання послуг № 187 від 31.10.2021, рахунок на оплату № 177 від 01.11.2021;

Лист № 434 від 08.11.2021 Акти прийому передачі природного газу з лютого по березень 2021р.

Крім того Листом № 186 від 26.03.2021 позивачем направлено відповідачу акт звірки взаєморозрахунків, та листом № 246 від 03.06.2021 акт звіряння розрахунків, з проханням підписати та повернути один примірник.

Відповідач Листом 30.03.2021 № 210-С.3041-0321 повернув Акти надання послуг № 9 від 31.01.2021, № 20 від 28.02.2021, акт прийому передачі газу за січень, підписав акти прийому передачі газу з січня по серпень та підписав акт наданих послуг за березень 2021 року.

Решта Актів надання послуг за період квітень-серпень 2021 року відповідачем залишено без підпису. При цьому суд зважає на ту обставину, що об`єми природного газу, переданого позивачем в розподільчі мережі відповідача у спірний період визнано останнім шляхом підписання Актів приймання-передачі природного газу.

Таким чином, за період з січня по серпень 2021 року позивачем надано відповідачу послугу з розподілу природного газу на загальну суму 1 812 694, 43 грн.

Згідно виписок по особовому рахунку відповідача останній за отримані послуги розрахувався частково, а саме: 14.04.2021 відповідачем сплачено за розподіл природного газу 215 167, 31 грн; 29.04.2021 - 215 167, 31 грн; 04.06.2021 - 215 167, 31 грн; 09.06.2021 - 284 832, 69 грн; 01.10.2021 - 215 167, 31 грн, всього на загальну суму 945 501, 93 грн.

Як вбачається із розрахунку ціни позову та наданих представником позивача під час розгляду справи пояснень, грошові кошти, отримані від Замовника в поточному розрахунковому періоді, зарахувались позивачем в рахунок погашення існуючої заборгованості Замовника відповідно до черговості її виникнення.

На підставі вищевикладеного у відповідача виникла заборгованість у розмірі 867 192, 50 грн., у зв`язку з чим ТОВ "ГАЗОВИК звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до АТ "Вінницягаз" про стягнення вказаної суми, а також 54 643, 69 грн 3% річних та 311 571,08 грн - інфляційний втрат за порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань.

Окрім того позивачем заявлялось до стягнення 230 246, 24 грн витрат на професійну правову допомогу.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" 867 192 грн. 50 коп. основного боргу; 311 571 грн. 08 коп. - інфляційних втрат; 54 619 грн. 03 коп. - 3% річних; 18 500 грн. 74 коп. витрат зі сплати судового збору та 21 679 грн. 47 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову відмовлено.

Місцевий господарський суд вказав, що відповідачем порушено умови Договору розподілу природного газу в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми боргу.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23 та мотивами суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Укладаючи договір, сторони у межах законодавства на власний розсуд погоджують умови, на яких вступають у договірні правовідносини.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору розподілу природного газу № 38А210-1213-21 від 29.12.2020, колегією суддів встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи 29.12.2020 між АТ "Вінницягаз" та ТОВ "ГАЗОВИК" було укладено договір розподілу природного газу № 35А210-1213-21, за умовами якого сторони визначили, що цей Договір розподілу природного газу укладений між Оператором ГРМ та Замовником, що є суміжним Оператором ГРМ та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Замовника до газорозподільної системи Оператора ГРМ, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою Оператора ГРМ з метою його фізичної доставки до пункту приймання-передачі природного газу до ГРМ Замовника (п. 1.1. Договору).

У пункті 2.1. Договору встановлено, що за цим Договором Оператор ГРМ взяв на себе зобов`язання надати Замовнику послугу з розподілу (переміщення) природного газу газорозподільною системою Оператора ГРМ до пункту приймання-передачі природного газу до газорозподільної системи Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку визначені цим Договором.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7.2. Договору Оператор ГРМ має право отримувати від Замовника оплату за цим Договором.

Згідно підпункту 1 пункту 7.4. Договору Замовник зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками сторін, у встановленому законом порядку Договір не визнано недійсним та не розірвано. Обставина щодо підписання сторонами Договору розподілу природного газу № 38А210-1213-21 від 29.12.2020 відповідачем не заперечується.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, у той же час відповідач свої зустрічні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за отримані послуги з розподілу природного газу у розмірі 867 192, 50 грн належним чином не виконав.

Скаржник вказує, що приймання передача природного газу здійснювалось відповідачем не на підставі Договору розподілу природного газу № 38А210-1213-21 від 29.12.2020 укладеного між сторонами, а на підставі укладеної 04.01.2016 між АТ "Вінницягаз" та ТОВ "ГАЗОВИК" Технічної угоди про умови приймання-передачі газу газорозподільною системою, яка є безоплатною та не передбачає здійснення відповідачем оплати послуг позивача.

Так, колегією суддів враховується, що взаємовідносини операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів, об`єкти яких підключені до газорозподільних систем регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015.

Окрім того, правові засади функціонування ринку природного газу України визначає Закон України "Про ринок природного газу" № 329-VIII від 09.04.2015 р. (далі - Закон України "Про ринок природного газу").

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу що відповідач, підписуючи Договір розподілу природного газу № 38А210-1213-21 від 29.12.2020 без будь-яких зауважень чи застережень, надав свою згоду на отримання послуги з розподілу (переміщення) природного газу газорозподільною системою Оператора ГРМ до пункту приймання-передачі природного газу до своєї газорозподільної системи за плату у відповідності до умов договору.

Разом з тим, підписавши протокол розбіжностей до Договору з визначенням строків оплати наданих послуг, відповідач усвідомлював взяті на себе зобов`язання по оплаті відповідних послуг.

Так, за період з січня по серпень 2021 року позивачем надано відповідачу послуг з розподілу природного газу на загальну суму 1 812 694, 43 грн.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Здійснення господарської операції з надання послуг розподілу природного газу позивачем на користь відповідача та відповідно прийняття відповідачем послуги з розподілу природного газу за Договором № 38А210-1213-21 від 29.12.2020 підтверджується актами надання послуг за період з січня по серпень 2021 року, а також здійсненням відповідачем часткової оплати послуг з розподілу природного газу за вказаним Договором із зазначенням його у графі призначення платежу.

Таким чином колегія суддів виснує, що умови Договору з оплати послуг з розподілу природного газу за Договором № 38А210-1213-21 від 29.12.2020 акцептовані відповідачем шляхом підписання договору, прийняття таких послуг та здійснення часткової оплати за цим Договором, та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відхилення доводів відповідача, що приймання-передача природного газу здійснювалось відповідачем не на підставі Договору, а на підставі укладеної 04.01.2016 року між АТ "Вінницягаз" та ТОВ "ГАЗОВИК" Технічної угоди.

Апеляційним судом встановлено, що заборгованість відповідача за послуги розподілу природного газу за спірний період склала 867 192, 50 грн. (з урахуванням проведених відповідачем оплат).

Згідно виписок по особовому рахунку відповідача останній за отримані послуги розрахувався частково, а саме: 14.04.2021 відповідачем сплачено за розподіл природного газу 215 167,31 грн; 29.04.2021 - 215 167,31 грн; 04.06.2021 - 215 167,31 грн; 09.06.2021 - 284 832,69 грн; 01.10.2021 - 215 167,31 грн, всього на загальну суму 945 501,93 грн.

Як вбачається із розрахунку ціни позову та наданих представником позивача під час розгляду справи пояснень, грошові кошти, отримані від Замовника в поточному розрахунковому періоді, зарахувались позивачем в рахунок погашення існуючої заборгованості Замовника відповідно до черговості її виникнення.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення суму основного боргу у розмірі 867 192, 50 грн., так як за період з січня по серпень 2021 року позивачем надано відповідачу послугу з розподілу природного газу на загальну суму 1 812 694, 43 грн.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором щодо оплати наданих позивачем послуг з розподілу природного газу за період січень-серпень 2021 року в повному обсязі, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідачем порушені умови Договору розподілу природного газу в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, а тому позовні вимоги про стягнення несплаченої суми основного боргу підлягають до задоволення.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 54 643, 69 грн - 3% річних та 311 571, 08 грн - інфляційний втрат.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова ВП ВС від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Судом першої інстанції виявлено помилку в розрахунку 3% річних в бік завищення, яка виникла через включення в період прострочення останній день оплати за актами за період травень-серпень 2021 року.

За перерахунком місцевого господарського суду, розмір 3% річних за визначений позивачем період складає 54 619,03 грн.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат місцевим господарським судом отримано більший розмір аніж заявлено позивачем. При цьому, зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 ГПК України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку, що правомірним буде стягнення з відповідача 311 571, 08 грн інфляційних втрат.

Колегією суддів, перевіривши через систему "Ліга закон" розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановлено, що розмір останніх є арифметично вірним, а тому приходить до висновку про правомірність їх нарахування та обґрунтованість до стягнення.

Таким чином апеляційний господарський суд приходить до висновку, що заборгованість Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" складає 867 192, 50 грн основного боргу, 54 643, 69 грн 3% річних та 311 571,08 грн - інфляційний втрат

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи № 902/872/23 в суді першої інстанції у сумі 21 679, 90 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Позивач в прохальній частині позовної заяви просив стягнути з відповідача 230 246, 24 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення таких витрат останнім долучено до позовної заяви договір про надання правової допомоги б/н від 01.06.2023, додаток № 2 до договору про надання правової допомоги від 01.06.2023, попередній розрахунок суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації витрат адвокат за надання правової допомоги, рахунок на сплату витрат адвокат за надання правової допомоги б/н від 01.06.2023 та платіжні інструкції № 12/06/2023 від 12.06.2023 на суму 10 000,00 грн, № 12/06/2023 від 12.06.2023 на суму 10 000,00 грн, № 12/06/2023 від 12.06.2023 на суму 1 679,90 грн.

Суд першої інстанції задовольнив витрати на професійну правову допомогу частково, виходячи саме з документально підтверджених позивачем сум, згідно виставлених адвокатом клієнту рахунків на оплату витрат за надані послуги правової допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Сидоровим Петром Віталійовичем послуг з професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВИК" у справі № 902/872/23.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Наявними матеріалами справи підтверджено витрати позивача на професійну правничу допомогу саме в сумі 21 679, 90 грн.

Згідно платіжних інструкцій № 12/06/2023 від 12.06.2023 на суму 10 000, 00 грн, № 12/06/2023 від 12.06.2023 на суму 10 000, 00 грн, № 12/06/2023 від 12.06.2023 на суму 1 679, 90 грн ТОВ "Газовик" сплачено на користь Сидорова П.В. 21 679, 90 грн із зазначенням у графі призначення платежу - згідно договору про надання правової допомоги від 01.06.2023.

Доказів на підтвердження понесення та обґрунтування судових витрат на професійну правничу допомогу у решті заявлених до стягнення з відповідача 208 569, 34 грн витрат, представником позивача не надано.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" про зупинення провадження у справі №902/872/23 до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/14221/23.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газотранспортної системи "Вінницягаз" на рішення Господарського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі №902/872/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №902/872/23 повернути доГосподарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "14" березня 2024 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.