ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2024 р. Справа№ 910/11933/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Коробенка Г.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023

у справі №910/11933/23 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс"

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення 130 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс" (далі - ПАТ "СК "Аркс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - ПАТ "УПСК") про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ним на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" від 09.07.2021 №758а1к2, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому ним отримано право вимоги до страховика особи, відповідальної за завдану шкоду, яким є відповідач у справі.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що заявлена позивачем сума у розмірі 130 000,00 грн суперечить вимогам статті 29 Закону України "Про страхування", оскільки сума, яка підлягає виплаті має бути розрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Страхове відшкодування (з урахуванням зносу) становить 77 632,91 грн, і було відшкодовано відповідачеві 15.08.2023, що підтверджується платіжним дорученням №162223784.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у справі №910/11933/23 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "УПСК" на користь ПАТ "СК "Аркс" 49 764,36 грн страхового відшкодування та 2 630,26 грн судового збору. У задоволенні решти позову про стягнення 2 602,73 грн відмовлено. Закрито провадження у справі в частині стягнення 77 632,91 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що за фактом настання страхового випадку у відповідача виник обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача у сумі фактично здійсненого відшкодування 127 397,27 грн. Проте, матеріалами справи підтверджується, що після відкриття провадження у справі, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування лише частково на суму 77 632,91 грн, через що позовні вимоги про стягнення залишку невиплаченої суми у розмірі 49 764,36 грн підлягають задоволенню, у той час як у решті позовних вимог про стягнення 2 602, 73 грн, з розрахунку 130 000,00 грн - 127 397,27 грн (77 632,91 грн + 49 764,36 грн) слід відмовити. При цьому, з огляду на те, що платіж на суму 77 632,91 грн здійснений відповідачем після відкриття провадження у даній справі, місцевий господарський суд дійшов висновку про закриття провадження у даній справі в цій частині на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ПАТ "УПСК" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у справі №910/11933/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без з`ясування обставин, що мають значення для справи, а недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, призвело до прийняття рішення без відповідності висновків обставинам справи.

Так, відповідач, зокрема зазначає, що станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції, останнім у повному обсязі виконано зобов`язання перед позивачем щодо сплати страхового відшкодування, оскільки сума, яка підлягає виплаті має бути розрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 27.12.2023 апеляційну скаргу ПАТ "УПСК" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у справі №910/11933/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Яковлєв М.Л., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11933/23. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ "УПСК" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у справі №910/11933/23.

29.12.2023, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу ПАТ "УПСК" залишити без задоволення.

У своєму відзиві позивач вказує, що відповідно до наявного у матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , дата першої реєстрації - 16.06.2017. Крім того, з долученого відповідачем до матеріалів справи контрольного листа №10-R/13/28, станом на дату оцінки строк експлуатації транспортного засобу "Audi" становив 4,6 років.

Також, позивач зазначає, що платформи "Audahistori" системи "Audatex" не є підтвердженням і належним доказом того, що автомобіль "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , дійсно потрапляв в аварію та зазнавав якихось пошкоджень, а є підтвердженням лише того, що за допомогою цієї програми проводився певний розрахунок на той чи інший автомобіль. Причини проведення цього розрахунку можуть бути різні і не можуть бути пов`язані з настанням ДТП та підтвердженням проведення відновлювальних робіт.

Матеріали справи №910/11933/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 04.01.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.01.2024 апеляційну скаргу ПАТ "УПСК" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у справі №910/11933/23 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржник у встановлений строк усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідного клопотання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "УПСК" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у справі №910/11933/23. Вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду ухвалена за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 09.07.2021 між ПАТ "СК "Аркс" (страховик), та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №758а1к2, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 .

20.01.2022 в місті Вишгород Київської області на вулиці Фруктова сталася ДТП за участі двох транспортних засобів: зіткнення автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , з автомобілем "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_2 , під час виїзду з двору заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та скоїв зіткнення з автомобілем "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався позаду, чим порушив пункт 10.9 Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини були встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області від 21.02.2022 у справі №363/507/22, якою водія автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

22.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "СК "Аркс" з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування транспортного засобу від 09.07.2021 №758а1к2.

З матеріалів справи вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , визначено на підставі ремонтної калькуляції від 26.01.2022 №1.003.22.0, здійсненої "Фірмою-ремонт ФОП Герасимчук В.В.", та рахунку на оплату по замовленню від 24.01.2022 №217, виставленого ФОП Кочетковим О.О. За ремонтною калькуляцією, вартість відновлювального ремонту разом складає 139 297,27 грн.

На підставі вищевказаних документів позивач визначив розмір страхового відшкодування до виплати - 127 397,27 грн відповідно до страхового акта від 01.02.2022 №ARX3170799 з розрахунком.

ПАТ "СК "Аркс" сплачено страхове відшкодування на рахунок суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт пошкодженого транспортного засобу - ФОП Кочеткова О.О. відповідно до акта №ARX3170799, рах. №217 від 24.01.2022 у розмірі 127 397,27 грн без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №866980 від 02.02.2022.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату настання спірної ДТП була застрахована ПАТ "УПСК".

ПАТ "СК "Аркс" звернулось до ПАТ "УПСК" з заявою від 08.07.2022 №5213АРКС про страхове відшкодування, в якому просило відповідача виплатити страхове відшкодування у розмірі 139 297,27 грн та здійснити виплату за реквізитами вказаними у заяві. За твердженнями позивача сума несплачених страхових виплат страхувальнику за ремонт транспортного засобу марки "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 11 900, 00 грн (з розрахунку: 139 297, 27 - 127 397, 27).

Відповідач відповіді на вказану заяву не надіслав, суму страхового відшкодування не сплатив.

Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено виплати страхового відшкодування, позивач звернувся до місцевого господарського суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача 139 297,27 грн страхового відшкодування за вартістю відновлюваного ремонту.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування").

Вказана норма кореспондується зі статтею 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Відносини між ПАТ "УПСК", як страховиком, та власником автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_2 , як страхувальником, врегульовані полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1373962.

Таким чином, до спірних правовідносин є обґрунтованим застосування статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до вищевказаних норм, до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до статей 12, 22 та 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 127 397,27 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 02.02.2022 №866980.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (пункт 21.1 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Статтею 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв`язку з укладенням відповідачем з власником автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_2 , полісу страхування цивільно-правової відповідальності №АТ/1373962, відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Volkswagen", державний номерний знак НОМЕР_2 .

Заперечуючи проти позову відповідач вказав, що ним прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування, з урахуванням зносу, та перераховано на користь позивача 77 632,91 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням від 15.08.2023 №162223784.

Відповідно до розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, наведеного відповідачем, значення коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , складає: Ез = 0,5966.

На думку ПАТ "УПСК", згідно з ремонтною калькуляцією від 26.01.2022 №1.003.22.0, наданої позивачем, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу складових транспортного засобу, складає 139 297,27 грн, в тому числі: вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) = 33 870,45 грн; вартість необхідних для ремонту матеріалів (См) = 2 067,19 грн та вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) = 103 359,63 грн.

Таким чином, за розрахунком відповідача, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (Сврз) визначається, згідно з пунктом 8.2 Методики, за наступною формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез), а саме: Сврз = 33 870,45 грн + 2 067,19 грн + 103 359,63 грн х (1 - 0,5966) = 77 632,91 грн.

Отже, за розрахунком відповідача, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, складає 77 632,91 грн, який і було перераховано позивачу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно відхилив вказані твердження відповідача, з огляду на наступне.

Проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом від 24.11.2003 №142/5/2092 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Згідно з пунктом 1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , вбачається, що дата першої державної реєстрації автомобіля - 16.06.2017, а отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди (20.01.2022) строк експлуатації означеного автомобіля не перевищував 7 років.

Крім того, з долученого відповідачем до матеріалів відзиву контрольного листа №10-R/13/28 станом на дату оцінки строк експлуатації транспортного засобу "Audi" становив 4,6 років.

Під час вивчення матеріалів справи та дослідження доказів ані судом першої, ані судом апеляційної інстанції не встановлено винятки, які надають можливість застосовувати коефіцієнт фізичного зносу у спірних правовідносинах.

Отже, беручи до уваги вказане вище, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу "Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , при визначенні розміру страхового відшкодування - відсутні.

При визначенні розміру заподіяної шкоди у даному випадку місцевий господарський суд виходив з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля ""Audi", державний номерний знак НОМЕР_1 , визначеного рахунком від 24.01.2022 №217.

Так, у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена, виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Приписами частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлено імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Колегія суддів зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжне доручення та рахунок на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а звіт про оцінку автомобіля є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу.

Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

При цьому, колегія суддів в силу частини 4 статті 236 ГПК України враховує аналогічну правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, за фактом настання страхового випадку у відповідача виник обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача у сумі фактично здійсненого відшкодування - 127 397, 27 грн.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі, відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування на суму 77 632,91 грн, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення залишку невиплаченої суми у розмірі 49 764,36 грн підлягають задоволенню. У решті позовних вимог про стягнення 2 602,73 грн, з розрахунку 130 000,00 грн - 127 397,27 грн слід відмовити.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Тобто предметом даного спору є заборгованість з виплати страхового відшкодування щодо якого і виник даний спір.

Позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом 27.07.2023. Місцевий господарський суд ухвалою від 31.07.2023 відкрив провадження у справі №910/11933/23.

Відповідач сплатив на користь позивача 77 632,91 грн заборгованості з виплати страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.08.2023 №162223784.

Таким чином, платіж на суму 77 632,91 грн здійснений відповідачем вже після відкриття провадження у даній справі, з огляду на що, колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду про закриття провадження в даній справі у цій частині на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що судове рішення прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на ПАТ "УПСК".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у справі №910/11933/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у справі №910/11933/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія".

4. Матеріали справи №910/11933/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді М.Л. Яковлєв

Г.П. Коробенко