РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2024Справа № 910/292/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (пр.- т. Берестейський, 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 38727770) в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вул. Заводська, буд. 23, м. Миколаїв, 54020; ідентифікаційний код 38728444)

до Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (вул. Електриків, 8, м. Київ, 04071, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 00017733)

про стягнення 16 388 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі за текстом - ДП «АМПУ», Позивач) в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з позовом до Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (далі за текстом - ПрАТ «Укррічфлот», Відповідач) про стягнення на користь Позивача в особі Миколаївської філії ДП «АМПУ» заборгованості зі сплати корабельного та адміністративного збору в розмірі 9 342, 34 грн, 3 % річних - 5 492, 24 грн, втрат від інфляції - 1 554, 39 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що у період з 01.01.2019 по 06.01.2019 Відповідач перевантажив у морському порту Миколаїв морське іноземне судно ST. NICOLAS з використанням майна Позивача - Рейдового порту РПП № 2 в районі «Дідової хати», яке є гідротехнічною спорудою порту та оголошено якірною стоянкою.

З цією метою річкові судна Відповідача а саме баржи « 3116», « 3202» та буксири «Саша Чекалин», «Володя Дубинин» здійснили 12 заходів до РПП-2 для навантаження 6 963, 115 тонн металопрокату на вказане іноземне морське судно, що згідно доводів Позивача є підставою для справляння корабельного та адміністративного збору за кожне заходження та вихід із морського порту, про що складено акти виконаних робіт (послуг) та виставлені рахунки на оплату.

Згідно доводів Позивача кожний рахунок та акт ним направлено Відповідачу електронною поштою та засобами поштового зв`язку, однак залишаються несплаченими, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом та підставою для нарахування на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) 3 % річних та інфляційних втрат.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позову Відповідач зазначає, що РПП-2 знаходиться за межами акваторії морського порту Миколаїв біля входу в акваторію Миколаївського річкового порту, а тому судна Відповідача, які заходили на РПП № 2 з Миколаївського річкового порту, а також йшли зворотнім курсом, не здійснювали захід в акваторію морського порту Миколаїв і вихід з неї.

З огляду на зазначене у Відповідача відсутній обов`язок здійснювати оплату корабельного та адміністративного зборів.

Також Відповідач звертає увагу суду на те, що Позивачем не надано належних доказів отримання Відповідачем рахунків на оплату за спірний період, а тому у Позивача також і відсутні підстави для нарахування 3 % та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Окрім викладеного, Відповідач просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 позовну заяву ДП «АМПУ» залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду уточненої позовної заяви із вірно зазначеним процесуальним статусом / найменуванням особи Позивача.

15.01.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

06.02.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

09.02.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

14.02.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

У період з 01.01.2019 по 06.01.2019 Відповідачем навантажено у морському порту Миколаїв 6 963, 115 тонн металопрокату на морське іноземне судно ST. NICOLAS з використанням майна Позивача - рейдового портового пункту РПП № 2 в районі «Дідової хати» (далі - РПП-2).

З метою навантаження судна ST. NICOLAS річкові судна Відповідача (буксири з баржами) здійснили 12 суднозаходів у порт - до РПП-2, зокрема 4 суднозаходів баржами: « 3116» (2 заходи), « 3202» (2 заходи), а також 8 суднозаходів буксирами: ВОЛОДЯ ДУБИНИН (1 захід), САША ЧЕКАЛИН (7 заходів).

Вказане підтверджується листом обліку руху барж та загальними деклараціями про прихід/вихід буксирів та буксирів з баржами, загальними деклараціями (GENERAL DECLARATION) прихід 01.01.2019 без вантажу та про вихід 06.01.2019 судна ST. NICOLAS, стейтментом (Statement Of Facts) від 06.01.2019 судна ST. NICOLAS.

Відповідач є власником річкових суден, які заходили в порт, а саме барж « 3116», « 3202» та буксирів ВОЛОДЯ ДУБИНИН, САША ЧЕКАЛИН, що підтверджується документами Регістра судноплавства України.

За фактом кожного з 12 суднозаходів річкових суден Відповідача (буксири з баржами) Позивачем розраховано корабельний та адміністративний збори, складено акти виконаних робіт (послуг) та виставлені рахунки на оплату, які в подальшому направлені Відповідачу.

Так, Позивачем виставлено Відповідачу наступні рахунки на оплату на загальну суму корабельного збору 8 478, 64 грн та адміністративного збору 863, 70 грн: № 01551324 від 01.01.2019; № 901561324 від 01.01.2019; № 01571324 від 02.01.2019; № 01581324 від 02.01.2019; № 01591324 від 02.01.2019; № 01601324 від 03.01.2019; № 01611324 від 04.01.2019; № 01621324 від 06.01.2019; № 01631324 від 06.01.2019; № 01641324 від 06.01.2019; № 01651324 від 03.01.2019; № 01661324 від 06.01.2019.

У якості доказів направлення Відповідачу вказаних рахунків Позивачем до матеріалів справи додано роздруківку електронної переписки на адресу від 22.01.2019, з якої не вбачається за можливе встановити, які саме рахунки направлялися Позивачем та належність такої електронної адреси Відповідачу.

Також Позивачем у якості доказів направлення таких рахунків засобами поштового зв`язку надано витяг з Журналу реєстрації рахунків за 2019 рік, частина 1.

При цьому відповідні фіскальні чеки та поштові накладні в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що Відповідачем визнається, що обов`язок з оплати портового збору в нього виникає виключно після отримання рахунку, проте в даному випадку останній не заперечує факт отримання спірних рахунків від Відповідача, а зазначає саме про неналежність та недостатність наданих Позивачем доказів на підтвердження даної обставини, що відповідно унеможливлює встановити момент виникнення у Відповідача прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідачем не заперечується належність йому вказаної вище електронної адреси.

Позивач стверджує, що обов`язок у Відповідача здійснити оплату портових зборів виникає у Відповідача за фактом заходження та виходу з морського порту, а чинним законодавством України на Позивача не покладено обов`язок виставлення рахунків на оплату таких зборів.

Крім того, Позивач звертає увагу на те, що листом від 01.04.2019 № 298 Відповідачем підтверджено факт отримання рахунків (однак згідно доводів Відповідача таке підтвердження є узагальнюючим) оскільки акти наданих послуг з ідентичними номерами як в рахунках повернуті Позивачу.

Так, Позивач презюмує, що із такими актами надсилалися і відповідні рахунки на оплату.

Заперечення Відповідача окрім викладеного вище ґрунтуються на тому, що РПП- 2 не входить до акваторії морського порту Миколаїв, оскільки знаходяться за її межами, які визначені постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 № 934 «Про межі акваторії морського порту Миколаїв», а відтак обов`язок з оплати портових зборів у Відповідача не виник.

Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач зазначає, що РПП-2 є гідротехнічною спорудою порту та оголошено якірною стоянкою, РПП-2 належить до меж акваторії Миколаївського морського порту і на РПП-2 Позивач зобов`язаний виконувати функції, які оплачуються портовими зборами - організація та забезпечення безпеки судноплавства, утримання, організації та забезпечення безпечної експлуатації судноплавних шляхів, гідротехнічних споруд відповідно до вимог законодавства, а відтак заходження в морський порт Миколаїв і вихід з нього річкових суден Відповідача (буксири та баржі) є підставою для сплати корабельного та адміністративного портових зборів.

З поміж зазначеного, Відповідач також просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Заперечуючи щодо можливості застосування строків позовної давності Позивач у відповіді на відзив зазначає, що у зв`язку із запровадженням на території України картинних обмежень та воєнного стану згідно пункту 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позовна давність не пропущена.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

У частині 1 статті 1 Закону України «Про морські порти України» наведено визначення термінів, які вживаються у цьому Законі, а саме:

акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден;

гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден;

морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.

Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про морські порти України» межами морського порту є межі його території та акваторії. Межі акваторій морських портів визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України без порушення меж акваторій суміжних морських рибних портів та річкових портів. Відведення акваторії морського порту (надання в користування) адміністрації морських портів України здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про межі акваторії морського порту Миколаїв» від 22.10.2008 № 934 визначено, що акваторія порту включає:

- водний простір р. Південний Буг, обмежений береговою лінією, лінією кордонів причалів та лініями, що з`єднують точки з такими координатами…;

- водний простір тринадцятого коліна Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першого коліна каналу акваторії порту Миколаїв;

- водний простір територіального моря в районі банки Трутаєва для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт, обмежений лініями, що з`єднують точки за такими координатами…;

- водний простір територіального моря (акваторія приписаного портового збору пункту Очаків), обмежений береговими гідротехнічними спорудами та лініями, що з`єднують точки з такими координатами…:

- акваторію підхідного каналу портового пункту Очаків завширшки 200 метрів та охоронну зону 100 метрів від бровок каналу у напрямку 30*-210* між лініями, що з`єднують точки з такими координатами …;

- акваторію портового пункту Очаківського каналу завширшки 100 метрів та охоронну зону 100 метрів від бровок каналу.

Згідно Лоції Чорного та Азовського морів на води України Миколаївський морський порт розташовано біля лівого берега річки східніше Каботажного молу. Акваторія порту поділена на зовнішній та внутрішній рейди. Акваторія порту охоплює водний простір річки Південний Буг, обмежений береговою лінією причалів, тринадцятим коліном Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першим коліном каналу акваторії порту Миколаїв, що є внутрішнім рейдом порту; акваторію приписаного портового пункту Очаків і підхідного каналу портового пункту Очаків; а також водний простір в районі банки Трутаєва, що є зовнішнім рейдом порту.

Зовнішній рейд порту використовується для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт.

У пункті 3 Прикінцевих положень Закону України «Про морські порти України» зазначено, що підприємства морського транспорту, на які на день набрання чинності цим Законом поширюється визначення терміну «морський термінал», незалежно від їх місця знаходження в межах або за межами існуючих державних підприємств - морських портів, підлягають включенню до меж морського порту, акваторією якого вони користуються, або до меж найближчого морського порту. Територія таких морських терміналів, у тому числі територіально відокремлена від основної території морського порту, включається в межі відповідного морського порту.

Згідно пунктів 1.5, 1.6 Порядку ведення Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України 18.02.2013 № 9, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.03.2013 за № 363/22895, адміністратором указаного Реєстру є адміністрація морських портів України, яка забезпечує технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру, його ведення, збір відомостей, внесення їх до Реєстру, систематизацію, надання доступу до Реєстру, збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі, виключення даних з Реєстру, а також внесення змін до відомостей, що містяться в Реєстрі.

Відповідно до інформації з Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, рейдовий портовий пункт РПП № 2 зареєстровано за № ГТС-2060; призначення ГТС - вантажний; місце розташування - розташований на південь другого коліна каналу акваторії порту Миколаїв та першого коліна Спаського каналу; власник (балансоутримувач) ГТС та організація, що експлуатує ГТС - ДП «АМПУ» в особі Миколаївської філії.

Згідно відомостей, наведених у додатках № 5 «Відомості про якірні стоянки морського порту Миколаїв» 5 та № 6 «Схеми якірних стоянок» до Обов`язкових постанов по морському порту Миколаїв, затверджених наказом ДП «АМПУ» від 13.12.2016 № 451 та зареєстрованих у Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві 29.12.2016 за № 279/1592, РПП-2 є якірною стоянкою морського порту Миколаїв.

Отже, на РПП-2 поширюється наведене вище визначення гідротехнічної споруди морського порту.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що РПП-2, як гідротехнічна споруда, входить до меж Миколаївського морського порту і, здійснивши суднозахід на РПП-2, судно ST. NICOLAS та річкові судна Відповідача (буксири з баржами) здійснило суднозахід саме до Миколаївського морського порту.

Крім того, належність РПП-2 до меж акваторії Миколаївського морського порту встановлена в рішенні Господарського суду міста Києва від 09.01.2023 у справі № 910/1341/22, а також в рішенні Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 у справі № 910/2274/22. Вказані судові рішення набрали законної сили.

Аналогічний висновок викладено в п. 25 постанови Верховного Суду від 25.07.2023 у справі № 910/1925/21.

До того ж, суд зазначає, що відомості про РПП-2 внесені до Реєстру морських портів України та Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України як гідротехнічної споруди Миколаївського морського порту.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 держателем Реєстру є Міністерство інфраструктури України.

Держатель забезпечує функціонування та ведення Реєстру, здійснює керівництво та безпосередній контроль за створенням Реєстру та дотриманням цього Порядку.

Статтею 22 Закону «Про морські порти України» передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку згідно з частинами третьою - п`ятою статті 22 Закону України «Про морські порти України» портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, зокрема, корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України «Про морські порти України».

Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку (п. 1.3. Порядку).

Пунктом 1.4. Порядку передбачено, що сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту, а за транзитний прохід каналами - шляхом попередньої оплати або безпосередньо на вході у канал.

За документами Регістру судноплавства України судна Відповідача, які заходили в порт є річковими буксирами або річковими баржами. Такі судна згідно Додатку № 1 до Порядку належать до групи В.

Відповідно до п. 2.7 Порядку із суден групи В корабельний збір справляється за кожне заходження в морський порт і вихід з нього у каботажному плаванні за такими ставками: 16 доларів США - із судна, буксира; 8 доларів США - з одиниці (баржа, ліхтер).

Згідно пункту 7.1 Порядку із суден груп А, Б, В і Г адміністративний збір справляється під час кожного заходження судна у порт за такими ставками: 0,022 долара США за 1 куб. м умовного об`єму судна - із суден у закордонному плаванні; 0,0022 долара США за 1 куб. м умовного об`єму судна - із суден у каботажному плаванні.

Таким чином, для справляння адміністративного збору значення має факт заходження судна у порт, а для справляння корабельного збору - вхід/вихід в/з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів).

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 915/525/17.

Загальними деклараціями про прихід 01.01.2019 судна ST. NICOLAS та про вихід 06.01.2019 судна з вантажем, а також листом обліку руху барж з вантажем для навантаженні судна ST. NICOLAS підтверджується факти входу та виходу конкретних суден Відповідача з порту.

За таких обставин, несплачені Відповідачем суми адміністративного збору у розмірі 863, 70 грн та корабельного збору у розмірі 8 478, 64 грн визнаються обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами та такими, що підлягають до стягнення.

Зазначеним вище доводи Відповідача є такими, що спростовані судом.

Що стосується нарахованих Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з доводами Позивача щодо відсутності у нього обов`язку здійснювати виставлення рахунків та їх направляти.

Так, суд зазначає, що згідно пункту 13 частини 1 статті 15 Закону України «Про морські порти» Адміністрація морських портів України утворюється з метою справляння та цільового використання портових зборів, які сплачуються згідно Порядку.

Як встановлено судом вище, сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту та відповідно за фактом заходу в акваторію морського порту.

Відтак, враховуючи встановлені судом вище обставини, факт заходу за період з 01.01.2019 по 06.01.2019 річкових суден Відповідача до морського порту Миколаїв, у останнього виник обов`язок здійснити сплату корабельного та адміністративного збору згідно визначеного Порядку та забезпечити належне дотримання встановленого у морському порту порядку.

Так, суд дійшов висновку, що визначені Позивачем періоди нарахування пені та інфляційних втрат є правомірними, такими що не порушуються права Відповідача, а здійснені Позивачем нарахування 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними та такими, що підлягають стягненню з Відповідача в силу прострочення ним виконання грошового зобов`язання.

Щодо строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, з-поміж іншого, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом).

11.03.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 установлено карантин на всій території України з 12.03.2020.

У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, продовжувалася.

Постановою КМУ від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, з наведеного вбачається, що карантин діяв на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 включно, у зв`язку з чим строк позовної давності, закінчення якого припав на цей період продовжено до 30.06.2023 включно.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено в тому числі пунктом 19 такого змісту: « 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії» (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, строк якого продовжено до 14.05.2024.

Тобто, на дату звернення Позивача до суду з розглядуваним позовом строки позовної давності за заявленими вимогами продовжені, у зв`язку з чим цей позов пред`явлено в межах строку позовної давності.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наданих до матеріалів справи доказів, з огляду на відсутність доказів належної сплати Відповідачем нарахованих портового збору, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (вул. Електриків, 8, м. Київ, 04071, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 00017733) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (пр.- т. Берестейський, 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 38727770) в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вул. Заводська, буд. 23, м. Миколаїв, 54020; ідентифікаційний код 38728444) заборгованості зі сплати корабельного та адміністративного збору в розмірі 9 342 (дев`ять тисяч триста сорок дві) грн 34 коп, 3 % річних - 5 492 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн 24 коп, втрати від інфляції - 1 554 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 39 коп. та судовий збір - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 18.03.2024.

Суддя Антон ПУКАС