РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2024Справа № 910/14252/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/14252/23

За позовом Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (09161, Київська обл., Білоцерківський р-н, місто Узин, вул. Лесі Українки, буд. 20 А)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

Без виклику представників.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в постачанні природного газу відповідно до укладеного Договору №1396/НГТ-17 та визнати акти приймання-передачі природного газу за січень 2022 та лютий 2022 підписаними.

Також в позовній заяві позивач просив суд залучити до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

13.09.2023 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 13.09.2023 для усунення недоліків позовної заяви.

25.09.2023 від позивача надійшла заява про продовження строків на усунення недоліків позову до якої позивач долучив позовну заяву з додатками в новій редакції.

02.11.2023 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/14552/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» про продовження процесуального строку та у задоволенні клопотання про залучення третьої особи.

16.11.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов.

27.11.2023 від позивача надійшло клопотання про перехід до загального позовного провадження.

01.12.2023 суд ухвалою відмовив у задоволенні клопотання позивача про перехід до загального позовного провадження.

11.12.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

02.07.2021 між Комунальним підприємством «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (споживач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник, відповідач) укладено Договір №1396-НГТ-17 постачання природного газу (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Згідно пункту 3.5. Договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно пункту 13.1. Договору - даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє до 30.06.2024 включно.

Розділом 5 Договору, зокрема і п. 5.1. Договору сторони визначили порядок та умови проведення розрахунків за природний газ.

Позивач стверджує, що станом на січень, лютий 2022 року саме відповідач є особою, зобов`язаною здійснювати поставку позивачеві природного газу на умовах укладеного Договору.

Згідно п. 8.1. Договору - якщо споживач порушив умови пункту 5.1. Договору, постачальник має право припинити постачання газу шляхом виключення споживача з Реєстру без погодження із споживачем.

При цьому, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної в повідомленні. Копія цього повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 14 цього Договору, а також оператору ГРМ, зазначеному в п. 1.5. цього Договору.

Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомленні.

Позивач стверджує, що відповідач всупереч п. 8.1. Договору не надсилав позивачу повідомлення про припинення постачання природного газу та всупереч пункту 3.5. Договору не підписував з позивачем актів приймання-передачі газу за січень та лютий 2022.

Відтак, дії відповідача щодо припинення постачання позивачеві на період з 01.01.2022 до 12.02.2022 року природного газу на умовах Договору є протиправними, що стало підставою для звернення з відповідним позов до господарського суду.

2. Предмет позову.

Предметом позову є вимоги позивача до відповідача про визнання дій відповідача в частині відмови в постачанні природного газу відповідно до укладеного Договору №1396/НГТ-17 від 02.07.2021 протиправними та визнати акти приймання-передачі природного газу за січень 2022, а саме:

- Акт від 31 січня 2022 року на суму - 1 856 807, 09 грн;

- Акт від 31 січня 2022 року на суму - 867 142, 27 грн;

- Акт від 31 січня 2022 року на суму - 221 822, 60 грн;

за лютий 2022 року, а саме:

- Акт від 28 лютого 2022 року на суму - 1 430 196, 37 грн;

- Акт від 28 лютого 2022 року на суму - 702 599, 12 грн;

- Акт від 28 лютого 2022 року на суму - 137 887, 49 грн;

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) з 01.01.2022 та до 12.02.2022 року відповідач не здійснював поставку відповідачеві природного газу та не повідомляв позивача про припинення газопостачання у порядку визначеному п. 8.1. Договору;

(2) натомість, позивач 25.01.2022 отримав лист від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про те, що з 01.01.2022 постачальником для забезпечення потреб організації позивача є саме ця компанія, яка поставляла природний газ населенню м. Узин за завищеними тарифами;

(3) позивач здійснював оплату природного газу, що поставлявся відповідачем на умовах Договору, а відтак, одностороння відмова відповідача від власних зобов`язань згідно умов укладеного Договору є протиправною та саме відповідач є зобов`язаною стороною за Договором щодо постачання природного газу позивачеві;

4. Заперечення відповідача щодо суті позовних вимог.

(1) внаслідок несвоєчасної оплати за спожитий природний газ відповідно до п. 5.1. Договору, станом на 16.12.2021 заборгованість споживача за Договором склала 875 713, 28 грн;

(2) відповідач в повній мірі виконав умови п. 8.1. Договору та попередив позивача про припинення постачання природного газу позивачеві з 01.01.2022 внаслідок наявної заборгованість за фактично спожитий газ у жовтні 2021, про що направлено на адресу позивача повідомлення від 16.12.2021 №125/05-3186;

(3) у зв`язку з не виконанням позивачем умов Договору щодо оплати за природний газ, у відповідача не було правових підстав постачати природний газ позивачу та позивача було виключено з інформаційної платформи Оператора ГТС з 01.01.2022. Проте, після здійсненої позивачем оплати заборгованості у повному обсязі, останнього було поновлено на інформаційній платформі Оператора ГТС з 13.02.2022;

(4) отже, оскільки, у спірні періоди відповідачем природний газ позивачеві не поставлявся, то відсутні правові підстави для підписання спірних актів приймання-передачі природного газу. При цьому, акт приймання-передачі природного газу за період з 13.02.2022 по 28.02.2022 підписаний обома сторонами, що свідчить про згоду позивача про обсяг поставленого йому газу у лютому 2022.

(5) вимоги позивача є неефективним та неналежним способом захисту, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити;

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З огляду на предмет та підстави позову, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи дотримано відповідачем порядку припинення постачання природного газу, що визначений п. 8.1. Договору, а відтак чи є права позивача порушеними, а дії відповідача правомірними/протиправними?

- чи обрано позивачем ефективний та належний спосіб захисту, а відтак чи підлягають позовні вимоги задоволенню?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що 02.07.2021 між сторонами укладено Договір №1396-НГТ-17 постачання природного газу.

Як вже зазначалось судом вище згідно пункту 8.1. Договору, якщо споживач порушив умови пункту 5.1. Договору, постачальник має право припинити постачання газу шляхом виключення споживача з Реєстру без погодження із споживачем.

При цьому, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної в повідомленні. Копія цього повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 14 цього Договору, а також оператору ГРМ, зазначеному в п. 1.5. цього Договору.

Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомленні.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем засобами поштового зв`язку було надіслано позивачу повідомлення №125/05-3186 від 16.12.2021, у якому ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", керуючись п. 8.1 Договору, зазначило про припинення постачання газу шляхом виключення з 01.01.2022 Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» з реєстру споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", внаслідок наявної станом на 16.12.2021 заборгованості за спожитий природний газ у жовтні 2021 на суму 875 713, 28 грн.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №391 вбачається, що повідомлення від 16.12.2021 позивач отримав через свого уповноваженого представника 23.12.2021.

Суд зазначає, що обсяг поставленого у жовтні 2021 року природного газу, його вартість та факт порушення позивачем договірних зобов`язань останнім не оспорюється.

Згідно пункту 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди №5 від 01.10.2021 до Договору, що долучена до відзиву, вбачається, що оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70 % вартості фактично переданого відповідно до Акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

З долучених до позову платіжних доручень №5215 від 30.12.2021, №5318 від 05.01.2022, №5325 від 11.01.2022, №5229 від 11.01.2022, №5239 від 12.01.2022, вбачається, що за спожитий природний газ у жовтні 2021 позивач здійснював часткові оплати у кінці грудня 2021, а також впродовж січня 2022 (при цьому обставини виконання позивачем обов`язку з оплати спожитого газу за жовтень 2021 не є предметом доказування у даній справі, а відтак факт повної оплати позивачем заборгованості за жовтень 2021 судом не встановлюються).

Пункт 21 розділу ІІ Правил постачання природного газу визначає, що Споживач має право, у т.ч. на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов (п. 22 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 (надалі - Правила)).

Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором (п. 14 розділу ІІ Правил).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Отже, внаслідок наявної у позивача станом на 16.12.2021 заборгованості за спожитий природний газ у жовтні 2021, щодо якої (заборгованості) позивач не заперечує, відповідач правомірно скористався правом, передбаченим п. 8.1 Договору та в порядку, визначеному Договором повідомив позивача про виключення його з реєстру споживачів постачальника.

Відтак, суд приходить до висновку, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» в частині виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника діяло правомірно, в межах вимог чинного законодавства та відповідно до умов Договору.

Відповідач у відзиві зазначає, що після проведеної оплати позивачем виниклої заборгованості в повному обсязі, споживача (позивача) було поновлено на інформаційній платформі Оператора ГТС з 13.02.2022. Відтак, за період з 13.02.2022 по 28.02.2022 відповідачем було поставлено позивачеві природний газ у загальному обсязі 121,26631 тис. куб. м., про що між сторонами було підписано Акт приймання-передачі природного газу №б/н від 28.02.2022 (примірник Акту долучений до відзиву).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі N 910/6642/18).

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (пункт 5.6. постанови Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/18962/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18).

Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 10.12.2020 у справі № 910/14900/19, від 12.04.2018 № 910/9551/17, від 26.01.2022 № 911/2525/19, від 12.09.2023 у справі №918/642/21 предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі.

У відповідності до висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, предметом позову не може бути встановлення обставини, зокрема, обов`язок оформлення документів, які виступають доказами у справі. Так, акти приймання-передачі товару підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено можливі способи захисту цивільних прав та інтересів із зазначенням про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ГПК України).

Тобто, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Згідно пункту 3.5. Договору - приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Поряд з цим, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо підписання актів приймання-передачі природного газу за січень та лютий 2022 року не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не приводить до поновлення порушеного права позивача, порушення якого взагалі позивачем не доведено в межах розгляду даного спору.

За таких обставин, з огляду на встановлення факту правомірності дій відповідача, а відтак відсутністю порушеного права позивача на момент звернення з позовом, обранням позивачем неналежного та неефективного способу захисту в частині визнання актів підписаними, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог суд покладає понесені судові витрати (судовий збір) позивача на останнього.

Відповідач про понесення ним будь-яких судових витрат не заявляв.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких