ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 Справа № 914/3312/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Гриб І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Виконуючого обов`язки керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі

позивача-1 Харківської обласної державної адміністрації, Харківської обласної військової адміністрації, місто Харків, Харківська область

позивача-2 Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, місто Київ, Київська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», село Павлів, Червоноградський район, Львівська область

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивачів Акціонерне товариство «Українська залізниця», місто Київ

про стягнення пені в сумі 56 149,12 грн.

За участю представників:

від прокуратури: Панькевич Р.В. прокурор;

позивача-1: не з`явився;

позивача-2: не з`явився;

від відповідача: Боровець М.С. адвокат (ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВС №1230440 від 26.11.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1726 від 11.08.2010);

від третьої особи: Соболь О.В. представник (за довіреністю від 14.07.2023).

Процес.

Виконуючий обов`язки керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі позивача-1 Харківської обласної державної адміністрації, позивача-2 Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» про стягнення до Державного бюджету України внаслідок неналежного (несвоєчасного) виконання зобов`язання з поставки товару за договором на постачання продовольчих товарів (цукор) від 24.03.2022 пеню в сумі 56 149,12 грн.

Ухвалою суду від 13.11.2023 відкрито провадження у справі, до участі у справі залучено Акціонерне товариство «Українська залізниця» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів.

У підготовчому судовому засіданні 31.01.2024 прокурор, представники відповідача та третьої особи усно заявили, що повідомили про всі обставини справи, які їм відомі, а також надали усі докази, на які вони посилались у позовній заяві, у відзиві на позовну заяву та у відповіді на відзив, а також зазначили, що заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи немає, відтак суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.02.2024.

Судове засідання для розгляду справи по суті 22.02.2024 відкладено на 06.03.2024.

05.03.2024 до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

У судове засідання 06.03.2024 з`явився прокурор, представник відповідача та третьої особи.

Прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та поданих в ході розгляду справи письмових пояснень, проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені заперечив, просив задовольнити позов повністю.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав та просив суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про зменшення розміру пені.

Відповідач проти позову заперечив з підстав попередньо викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях по суті спору, просив суд зменшити розмір нарахованої пені на 50%.

У судовому засіданні 06.03.2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція прокуратури.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за договором на постачання продовольчих товарів, укладеного 24.03.2022 у спосіб приєднання замовника та постачальника до умов договору.

Відповідачем допущено прострочення виконання обов`язку з поставки товару замовнику: фактичне виконання зобов`язання з поставки цукру відбулося 12.04.2022, хоча, з урахуванням здійсненої платником 01.04.2022 попередньої оплати, поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 03.04.2022 включно, відтак відповідач підлягає притягненню до господарсько-правової відповідальності у вигляді сплати нарахованої за період з 04.04.2022 по 11.04.2022 включно пені у сумі 56 149, 12 грн.

Обґрунтовуючи наявність інтересу держави у спірних правовідносинах прокурор зазначає, що звернення прокурора з позовом у справі спрямоване на відновлення порушення інтересів держави у бюджетній сфері, оскільки стягнення відповідних коштів, які є компенсацією за прострочення виконання зобов`язання за договором поставки із постачальника на рахунок платника з подальшим їх поверненням до державного бюджету сприятиме фінансуванню нагальних потреб держави в умовах воєнного стану.

Кошти, використані Акціонерним товариством «Українська залізниця» для здійснення оплати за договором, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів, та коштами місцевих бюджетів, що передані розпорядникам субвенції, від розпорядників субвенції постачальникам товарів (виконавцям робіт або надавачам послуг), у сумі такого платежу. Відтак, у даному випадку Харківська обласна військова адміністрація є розпорядником бюджетних коштів та, відповідно, органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах.

Суб?єктом владних повноважень, наділеним компетенцією захищати інтереси держави у спірних правовідносинах є Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, що є співпозивачем у справі та головним розпорядником коштів державного бюджету, що забезпечило виконання функцій в частині встановлення Кабінетом Міністрів України порядку надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, перерахування коштів субвенції на рахунок Акціонерного товариства «Укрзалізниця», відкритий в державному банк, та здійснило заходи щодо відображення в бухгалтерському обліку операцій у частині отриманих місцевими бюджетами доходів, забезпечувало отримання звітів від розпорядників субвенції за місцевими бюджетами та подання щомісяця інформації про використання субвенції.

Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України не пред`явлено до суду позову на захист інтересів держави про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» до Державного бюджету України пені у зв`язку з неналежним виконанням постачальником своїх договірних зобов`язань з постачання продовольчих товарів тривалого зберігання з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а також наявності підстав стягнення відповідних штрафних санкцій за прострочення зобов?язання у судовому порядку, що стало підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Позиція позивача - 1.

У поданих до суду письмових поясненнях позивач - 1 просив суд розглядати справу без участі Харківської обласної державної адміністрації, Харківської обласної військової адміністрації.

Свою позицію позивач - 1 обґрунтовує вчиненням ним дій щодо оскарження Департаментом агропромислового розвитку Харківської обласної державної (військової) адміністрації складеного 07.04.2023 Держаудитслужбою акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної (військової) адміністрації за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 за № 201620-22/1 та вимоги Держаудитслужби «Про усунення виявлених порушень» від 22.05.2023 за № 202008-11/2191-2023.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 в адміністративній справі № 520/15564/23 позовні вимоги Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної (військової) адміністрації до Держаудитслужби були задоволено в повному обсязі.

Однією з підстав позовних вимог було також непогодження Департаменту з висновками Держаудитслужби стосовно правових відносин, на які посилається прокуратура у даній справі.

Позивач-1 зазначає, що у конкретному випадку за загальним правилом про позовну давність, така позовна давність продовжується на строк дії воєнного стану, і позивач може звернутися з таким позовом і після закінчення дії воєнного стану. З огляду на вищезазначене, Харківська обласна військова адміністрація вважає, що у правових відносинах викладених у позові, відсутні ознаки не здійснення або здійснення неналежним чином компетентним органом захисту інтересів держави.

Позиція позивача 2.

Відповідно до поданих до суду письмових пояснень щодо позовної заяви, позивач 2 зазначає, що у відповідності до вимог бюджетного законодавства Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України як головним розпорядником коштів державного бюджету забезпечувалось виконання функцій в частині встановлення КабінетомМіністрів України механізму надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, перерахування коштів субвенції Мінінфраструктури на рахунок Укрзалізниці, відкритий в державному банку з відображенням в бухгалтерському обліку операцій у частині отриманих місцевими бюджетами доходів.

В межах договору на поставку продовольчих товарів, укладеного між Харківською обласною військовою адміністрацією як замовником, Акціонерним товариством «Укрзалізниця» як платником і Товариством з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» як постачальником, оприлюднено на вебсайті АТ «Укрзалізниця» за бюджетною програмою 3101710 КЕКВ 2620, продукція остаточно була поставлена Харківській обласній військовій адміністрації 12.04.2022, тобто з порушенням строку встановленого умовами договору.

Відповідач прострочив виконання зобов`язання поставки товару з 04.04.2022 по 11.04.2022 включно та фактично протиправно в проміжках зазначеного часу користувався чужими коштами.

Ураховуючи викладене, внаслідок невчасного виконання зобов`язань за договором з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» підлягає стягненню пеня в судовому порядку у сумі 56 149, 12 грн.

Позивач 2 зазначає, що доводи викладені в позові Салтівської окружної прокуратури міста Харкова, поданого в інтересах держави, є обґрунтованими, логічними, підставними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Позиція відповідача.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» не погоджується, зазначені в обставини вважає необґрунтованими, а заявлені позовні вимоги безпідставними з наступних підстав.

Враховуючи дату оплати (01.04.2022 року) та встановлену договором 2-х денну дату поставки товару, порушення строку поставки зі сторони відповідача становить:

1) З 04.04-05.04.2022 2 (два) календарних днів прострочення поставки товару на суму 12 809 017,70 грн.

2) З 05.04-06.04.2022 2 (два) календарних днів прострочення поставки товару на суму 12 809 017,70 грн. 7 514 386,14 грн. = 5 294 631,56 грн.

3) З 06.04-07.04.2022 2 (два) календарних днів прострочення поставки товару на суму: 5 294 631,56 грн. 785 999,87 грн. 3 005 754,46 = 1 502 877,23 грн.

Відповідно до поданих до суду письмових пояснень, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» щодо поставки цукру Харківській обласній військовій (державній) адміністрації є виконаним в момент здачі його перевізнику, Акціонерному товариству «Українська залізниця», згідно залізничних накладних.

Після проведеного відповідачем перерахунку розмір пені (період прострочення оплати з 04.04.2022 по 06.04.2022 включно) становить 10 743,30 грн.

Відповідач звертає суду увагу на те, що на момент звернення до суду з цим позовом позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення неустойки - пені.

Крім того, відповідач також звернувся до суду із клопотанням про зменшення пені на 50%.

В обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру нарахованої пені відповідач зазначає, що враховуючи ризики логістичних шляхів, які обраховував і визначав перевізник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівськийцукор» не може нести відповідальність за перебування цукру під час його транспортування в прифронтову зону, де велися бойові дії і якою на той час було місто Харків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» не ухилялося від від виконання своїх зобов`язань, здійснило поставку цукру в повному обсязі, в період дії воєнного стану в Україні, фактично в початковий період повномаштабного вторгнення російської федерації, зберегло виробництво, сплачувало податки, виплачувало заробітну плату, під час цього створювало безпечні умови праці для працівників, підрядників, постачальників,покупців товариства.

Жодних претензій та вимог до відповідача до моменту подання позову, ні позивачі, ні прокуратура до позивача не висловлювали.

Відповідач вважає, що негативних наслідків для позивача таким незначним порушенням строку поставки товару завдано не було.

Позиція третьої особи.

У поданих суду письмових поясненнях Акціонерне товариство «Укрзалізниця» зазначає, що повністю погоджується та підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві.

Здійснивши акцепт (прийняття) умов договору, шляхом приєднання до його умов, відповідач усвідомлював права та обов`язки, які він взяв на себе, зокрема, передбачений в пункті 5.4. такого договору строк поставки товару, що становив 2 (два) календарні дні з моменту отримання постачальником попередньої оплати.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» після отримання суми попередньої оплати (авансу), зобов?язане було до 03.04.2022 здійснити поставку товару, однак, поставку товару здійснено 12.04.2022, тобто з пропущенням строку передбаченого в укладеному договорі. Інші строки поставки сторонами не узгоджувались.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» про наявність обставин непереборної сили, які унеможливили виконання ним договірних зобов?язань, Харківську обласну військову адміністрацію у передбачений пунктом 8.2. договору спосіб та строк не поінформувало, відповідних підтверджуючих документів не надало.

Отже постачальник є таким, що порушив зобов?язання за договором, відтак підлягає притягненню до господарсько-правової відповідальності.

Крім того, третя особя у письмових поясненнях зазначила, що позивачами за позовами в інтересах держави з підстав невиконання чи неналежного виконання тристоронніх договорів для задоволення нагальних потреб функціонування держави, у тому числі за вимогами про повернення сплачених коштів, застосування штрафних санкцій, вірно визначено замовника за такими договорами та уповноважений державний орган, як головного розпорядника субвенції.

У свою чергу, Акціонерне товариство «Укрзалізниця» є лише фактичним платником грошових коштів, до того ж, не за власними, а за грошовими зобов`язаннями замовників за тристоронніми договорами, та відповідно не набуває жодних прав за договором, зокрема і права вимоги будь-якого виконання на її користь, а отже, платника вірно залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Обставини встановлені судом.

Як зазначає прокурор, реалізуючи конституційну функцію представництва інтересів держави у суді, в порядку статті 131-1 Конституції України та статей 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», з метою забезпечення захисту інтересів держави в бюджетній сфері, керівник Салтівської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до суду із відповідним позовом в інтересах держави.

В умовах воєнного стану у зв`язку із утворенням Харківської обласної військової адміністрації, згідно указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», до неї перейшли повноваження обласної державної адміністрації.

Обласні військові адміністрації є тимчасовими державними органами, які утворюються на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дій Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян.

Встановлено, що у зв`язку із потребою у задоволенні нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, зокрема, у придбанні необхідних продовольчих товарів, Харківською обласною військовою адміністрацією здійснено закупівлю товару у Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (відповідач).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» оборонні та публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законами України «Про публічні закупівлі» та «Про оборонні закупівлі», водночас переліки та обсяги закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України визначаються рішенням державних замовників у сфері оборони; для інших закупівель - рішенням органу управління державним майном суб`єкта господарювання державного сектору економіки.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 року № 185 «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів і робіт для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» Акціонерне товариство «Українська залізниця» уповноважується виступати платником за тристоронніми договорами, замовниками за якими є військові адміністрації та / або центральні органи виконавчої влади, зі здійснення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави, зокрема, на придбання необхідних продовольчих товарів.

Згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року № 193 «Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави з резервного фонду Державного бюджету України виділено Міністерству інфраструктури України 6,6 млрд грн (як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам) для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а саме на придбання необхідних продовольчих, а також пакувальних товарів для їх фасування, пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно-ремонтних робіт на об`єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, допоміжних засобів до них, медичного обладнання, оплату послуг із зберігання та/або переробки зерна.

Порядком та умовами надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затвердженими постановою Уряду України від 03.05.2022 року № 528, головним розпорядником субвенції визначено Міністерство інфраструктури України.

Положеннями пунктів 3 - 5 Порядку № 528, у свою чергу, передбачено, що використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими с обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами Акціонерне товариство «Укрзалізниця». Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок Акціонерного товариства «Укрзалізниця», відкритий в державному банку. Кошти, використані Акціонерним товариством «Укрзалізниця» для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів у сумі такого платежу.

За твердженнями прокурора, задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, зокрема, придбання необхідних продовольчих, а також пакувальних товарів для їх фасування, пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно - ремонтних робіт на об`єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів та інше, здійснюється військовими адміністраціями та/або центральними органами виконавчої влади шляхом укладення тристоронніх договорів, чинні редакції яких оприлюднюються на офіційному сайті Акціонерного товариства «Укрзалізниця» https://wz.gov.ua в розділі «Закупівлі» та є у вільному доступі для всіх зацікавлених осіб.

Наказом Харківської обласної військової адміністрації від 06.03.2022 року № 01-В «Про організацію здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану у Харківської обласної військової адміністрації» уповноважено формувати заявки та підписувати документи для здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану у Харківської обласної військової адміністрації керівника апарату обласної військової адміністрації Белявцеву Вікторію.

Відповідно до вимог постанов Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 року № 185 «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» (зі змінами) та від 20.03.2022 року № 328 «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами тривалого зберігання та санітарно-гігієнічними товарами в умовах воєнного стану», із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 24.03.2022 року № 359, від 26.03.2022 року № 373, від 09.04.2022 року № 424, від 26.04.2022 року № 482, від 03.05.2022 року № 528, від 01.07.2022 року № 752, від 22.07.2022 року № 817, від 27.08.2022 рок у № 954, від 07.11.2022 року № 1240 укладались тристоронні договори на постачання продовольчих товарів для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави, в яких замовником виступала військова адміністрація та/або центральний орган виконавчої влади, платником - Акціонерне товариство «Українська залізниця», та юридична особа або фізична особа - підприємець, яка здійснила акцепт (прийняття) умов цього договору на постачання продовольчих товарів шляхом приєднання до його умов, іменована (-ий, - е) постачальник.

На сайті Акціонерного товариства «Укрзалізниця» за посиланням https://uz.gov.ua/about/procurement/ оприлюднено договір на постачання продовольчих товарів.

Згідно з умовами пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити замовнику продовольчі товари тривалого зберігання та/або пакувальні товари для їх фасування (далі - товар), перелік, кількість, ціни, умови оплати та поставки яких зазначаються замовником у заявках, замовник зобов`язується прийняти вказаний товар, а платник зобов`язується своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.2 договору оплата товару платником здійснюється з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 року № 185 «Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану» (зі змінами), на таких умовах:

Попередня оплата у розмірі 30 (тридцять) % вартості товару проводиться протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього договору, оформленого належним чином та погодженого замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках платника.

Остаточний розрахунок за поставлений товар проводиться платником протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього договору, оформленого належним чином та погодженого замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках платника.

Погодження остаточного розрахунку Міністерством аграрної політики та продовольства України здійснюється на підставі акта прийому-передачі товару та/або накладної (товаро-транспортної або залізничної), підписаних постачальником та замовником.

Пунктами 5.4, 5.5, 5.7 договору визначено, що товар повинен бути поставлений замовнику протягом 2 календарних днів з моменту отримання постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено сторонами додатково. Датою поставки товару є дата приймання замовником партії товару та підписання замовником відповідних документів. Один примірник документів, що підтверджує поставку товару негайно передається замовником платнику у визначеному цим договором порядку. Перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття представником замовника партії товару. Доказом прийняття партії товару є акт прийому-передачі та/або накладна (товаро-транспортна або залізнична) та/або інші документи первинної звітності, що оформлені належним чином (відповідно до вимог законодавства України та умов цього договору) та підписані уповноваженими особами.

Відповідно до пункту 6.1 договору у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.

Згідно пунктом 11.1 договору сторони підтверджують, що вони усвідомлюють усі ризики пов`язані з виконанням умов цього договору, який укладається в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022.

Пунктом 11.2 договору визначено, що відповідно до умов статті 634 Цивільного кодексу України цей договір є договором приєднання і може бути укладений лише шляхом приєднання замовника та постачальника до всіх умов договору в цілому. Доказом повного та беззаперечного прийняття замовником усіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення замовником на адресу постачальника заявки, визначеної пунктом 1.1 цього договору. Доказом повного та беззаперечного прийняття постачальником всіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення постачальником на адресу замовника письмового повідомлення про прийняття заявки замовника (рахунку на попередню оплату), визначеної пунктом 1.1 цього договору.

Відповідно до пунктів 8.2, 8.3 договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням протягом 20 (двадцяти) календарних днів підтверджуючих документів. Належним доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або її регіональними представництвами.

Пунктом 11.5 договору передбачено, що з моменту набрання чинності цей договір має таку ж юридичну силу, як звичайний договір на паперових носіях і не потребує підписання сторонами.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту здійснення постачальником його акцепту і діє до 31.12.2022 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 10.1 договору).

Харківською обласною військовою адміністрацією на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» направлено заявку на закупівлю продовольчих товарів (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 №185) без зазначення номеру та дати на постачання товару: цукор білий (фас 50 кг) у кількості 542,8 т та цукор білий Діамант (фас 1 кг) у кількості 30,0 т за адресою доставки товару: м. Харків, Харківська область, 449909 жд станція Харків-Ліски, Біологічна вулиця, 6. Заявка підписана уповноваженою особою Замовника Белявцевою В.В.

У відповідь на зазначену заявку Товариством з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» виставлено скановану копію належним чином оформленого рахунку на оплату від 24.03.2022 № 973 за постачання продовольчих товарів: цукор (КОД ДК 021:20-4) білий кристалічний Діамант (фас 1 кг) у кількості 30 т за ціною 21 833,33 грн (без ПДВ) та білий кристалічний (фас 50 кг) у кількості 542, 8 т за ціною 18 458, 33 грн (без ПДВ) на загальну суму 12 809 017, 70 грн з ПДВ.

Таким чином, 24.03.2022 між Харківською обласною військовою адміністрацією (замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (постачальник) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» (платник) сторонами укладено договір на постачання продовольчих товарів на умовах, що передбачені проектом договору, опублікованим на офіційному вебсайті Акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Відтак, постачальник зобов?язувався поставити замовнику цукор у кількості 572,8 т на загальну суму 12 809 017, 70 грн, замовник - прийняти вказаний товар, платник - своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.

01.04.2022 на виконання пункту 2.2. договору, платником здійснено попередню оплату у розмірі 30 % вартості товару на суму 3 842 705, 31 грн згідно рахунку №973 від 24.03.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620), що підтверджується інформацією із системи Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на платформі IT-Enterprise щодо погодження рахунку на оплату Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» за договором на постачання облдержадміністрації цукру.

З урахуванням здійсненої платником 01.04.2022 попередньої оплати, поставка товару відповідачем, зважаючи на умови п.5.4. договору, мала відбутись у строк до 03.04.2022 включно.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» на виконання взятих на себе зобов`язань відправило цукор-пісок згідно з наступними залізничними накладними: № 37418449 від 05.04.2022 року в кількості 67850 кілограм; № 37418217 від 05.04.2022 року в кількості 67850 кілограм; № 37415270 від 05.04.2022 року в кількості 67850 кілограм; № 37418456 від 05.04.2022 року в кількості 67850 кілограм; № 37433463 від 06.04.2022 року в кількості 67850 кілограм; № 37433455 від 06.04.2022 року в кількості 67850 кілограм; № 37439205 від 06.04.2022 року в кількості 30000 кілограм; № 37439726 від 06.04.2022 року в кількості 67850 кілограм; № 37455615 від 07.04.2022 року в кількості 67850 кілограм. Наявні у справі накладні підписані ЕЦП зі сторони постачальника.

Відповідачем долучено до матеріалів справи видаткові накладні: № 3041 від 05 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний (фас. 50 кг) в кількості 67,85 тон на загальну суму 1 502 877,23 грн в т.ч. ПДВ; № 3054 від 05 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний (фас. 50 кг) в кількості 67,85 тон на загальну суму 1 502 877,23 грн. в т.ч. ПДВ; № 3055 від 05 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний (фас. 50 кг) в кількості 67,85 тон на загальну суму 1 502 877,23 грн в т.ч. ПДВ; № 3052 від 05 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний (фас. 50 кг) в кількості 67,85 тон на загальну суму 1 502 877,23 грн в т.ч. ПДВ; № 3053 від 05 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний (фас. 50 кг) в кількості 67,85 тон на загальну суму 1 502 877,23 грн в т.ч. ПДВ; № 3097 від 06 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний Діамант (фас. 1 кг) в кількості 30,00 тон на загальну суму 785 999,88 грн в т.ч. ПДВ; № 3096 від 06 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний (фас. 50 кг) в кількості 67,85 тон на загальну суму 1 502 877,23 грн в т.ч. ПДВ; № 3095 від 06 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний (фас. 50 кг) в кількості 67,85 тон на загальну суму 1 502 877,23 грн в т.ч. ПДВ; № 3141 від 07 квітня 2022 року, згідно якої передано цукор білий кристалічний (фас. 50 кг) в кількості 67,85 тон на загальну суму 1 502 877,23 грн в т.ч. ПДВ. Видаткові накладні підписані зі сторони постачальника та скріплені його печаткою, зі сторони замовника міститься тільки печатка без підпису сторони.

Згідно підписаного позивачем-1 та відповідачем акту прийому-передачі продукції від 12.04.2022 №1 на суму 12 809 017, 70 грн (кількість - 572, 8 тон), продукція була отримана замовником 12.04.2022 у загальній кількості 572, 8 г.

14.04.2022 на виконання підпункту 2.2.2. пункту 2.2. договору, платник оплатив 70 % вартості товару на суму 966 312, 39 грн, згідно рахунку №973 від 24.03.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620), що підтверджується інформацією із системи Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на платформі IT-interprise щодо погодження рахунку на оплату Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» за договором на постачання облдержадміністрації цукру.

Згідно доводів прокуратури, внаслідок порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» зобов`язання щодо поставки товару в обумовлений договором строк, відповідно до п. 6.1. договору пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару за кожен день затримки підлягає нарахуванню виходячи із загальної вартості товару 104 509 017, 70 грн, за період часу з 04.04.2022 (день, що є наступним за останнім днем, в який зобов`язання мало бути виконане) по 11.04.2022 (день, що передує дню фактичного виконання зобов`язання щодо поставки товару).

Відтак, предметом спору у справі є стягнення нарахованої постачальнику, у відповідності до п. 6.1 договору, пені за період з 04.04.2022 до 11.04.2022 в сумі 56 149,12 грн.

Висновки суду.

Щодо підстав представництва прокуратурою інтересів держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, позивача-2 Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 3, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно положень частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 звертає увагу на положення частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У контексті цього засадничого положення відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 -3 частини 4 статті 23 закону України «Про прокуратуру»).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 вказала, що системне тлумачення абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Так, повноваження військових адміністрацій передбачені статтею 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема обласні військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, зокрема щодо завдання та затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання; розподілу переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення.

З урахуванням наведених вище положень Закону, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України № 252 від 11.03.2022 «Деякі питання формування та виконання місцевих бюджетів у період воєнного стану» функції Харківської обласної ради в частині бюджетних повноважень наразі здійснює Харківська обласна військова адміністрація, про що обґрунтовано вказано у позовній заяві.

Як було встановлено судом відповідно до обставин справи, головним розпорядником субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану є Мінінфраструктури.

Згідно з умовами договору на постачання продовольчих товарів, Харківська обласна військова адміністрація є стороною (замовником), до прав та повноважень якої належить: прийняття товару, перевірка відповідності його асортименту, кількості, якості прийнятого товару, а також строків його прийняття, ініціювання вирішення спорів за договором у судовому порядку (п. п. 1.1, 6.5, 9.3 договору), отже є органом державної влади, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах.

Суб?єктом владних повноважень, наділеним компетенцією захищати інтереси держави у спірних правовідносинах, є також Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, як головний розпорядник субвенції, що є співпозивачем у справі.

Відповідно до обставин справи, Салтівська окружна прокуратура міста Харкова листом від 03.08.2023 №53-100-3631 вих-23 повідомила Харківську обласну військову адміністрацію про існування порушення інтересів держави у зв?язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», як постачальником своїх договірних зобов?язань з постачання продовольчих товарів тривалого зберігання з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а також наявності підстав для стягнення відповідних штрафнихсанкцій зa прострочення зобов`язання у судовому порядку. Зазначеним листом також витребувано відомості щодо вжитих запланованих заходів із захисту порушених інтересів держави.

У відповіді від 24.08.2023 №01-60/5694 Харківська обласна військова адміністрація заначила, що не погоджується з фактом наявності порушень умов договору у вказаних правовідносинах та повідомила окружну прокуратуру про оскарження Департаментом агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації аналогічних висновків Держаудитслужби.

Салтівська окружна прокуратура міста Харкова листом від 03.08.2023 № 53-100-3628вих-23 повідомила про існування порушення інтересів держави у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «Радехівський цукор», як постачальником своїх договірних зобов?язань з постачання продовольчих товарів тривалого зберігання з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а також про наявність підстав для стягнення відповідних штрафних санкцій за прострочення зобов?язання у судовому порядку, повідомлено й Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України.

З відповіді Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України від 09.08.2023 No12927/34/10-23 вбачається, що воно не вживало заходів на захист інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом до Товариства «Радехівський цукор», що відповідно до указаних висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.10.2019 у справі No 903/129/18 свідчить про належність виконання уповноваженим органом своїх повноважень щодо необхідного захисту державних інтересів.

Салтівською окружною прокуратурою попередньо, до пред?явлення позову, листами від 18.10.2023 №53-100-4986Bux-23 і №53-100-4987вих-23 повідомлено позивачів про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.

Суд відхиляє аргументи позивача 1 щодо відсутності ознак не здійснення/здійснення неналежним чином Харківською обласною військовою адміністрацією захисту інтересів держави в межах справи що розглядається судом, з посиланням на дії щодо оскарження Акту ревізії № 202008-22/01 від 07.04.2022 року окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 року, проведеної Північно-східним офісом Держаудитслужби та вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби від 22.05.2023 року №202008-11/2191-2023 «Про усунення виявлених порушень».

Визнання судом адміністративної юрисдикції протиправною та скасування оскаржуваної вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби від 22.05.2023 року №202008-11/2191-2023 «Про усунення виявлених порушень», сформованої за наслідками такої ревізії з підстав порушення процедури проведення ревізії, не нівелює підстав та предмету спору у межах справи, що розглядається судом щодо стягнення до Державного бюджету України внаслідок неналежного (несвоєчасного) виконання зобов`язання з поставки товару за договором на постачання продовольчих товарів (цукор) від 24.03.2022 пені за період з 04.04.2022 по 11.04.2022 включно в сумі 56 149,12 грн.

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами.

Щодо суті позовних вимог.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Статтями 179, 180 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За своєю правовою природою укладений між Харківською обласною військовою адміністрацією, Товариством з обмеженою відповідальністю «Радехівцукор» та Акціонерним товариством «Українська залізниця» тристоронній договір є договором поставки відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Отже, з аналізу вказаних норм права вбачається, що змістом виконання зобов`язання є вчинення боржником на користь кредитора певної обумовленої дії (або утримання від її вчинення), яка і становить предмет зобов`язання. При цьому така дія має чітко відповідати умовам договору, вимогам Цивільного кодексу України чи іншим актам цивільного законодавства, що характеризує ознаку належності виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відносини позивача-1, відповідача та третьої особи виникли на підставі договору на постачання продовольчих товарів укладеного відповідно до положень статті 634 Цивільного кодексу України, що вказано у пункті 11.2 договору.

Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, відповідно до погоджених сторонами положень пункту 5.4. договору, товар повинен бутипоставлений замовнику протягом 2 (двох) календарних днів з моментуотримання постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено сторонами додатково.

Відповідно до пункту 5.5. договору, датою поставки товару є датаприймання замовником партії товару та підписання замовникомвідповідних документів. Один примірник документів, що підтверджує поставку товару негайно передається замовником платнику у визначеному цим договоромпорядку.

Пунктом п. 5.7. договору сторонами також визначено, що перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття представником замовника партії товару. Доказом прийняття партії товару є акт прийому-передачі та/або накладна (товаро-транспортна або залізнична) та/або інші документи первинної звітності, що оформлені належним чином (відповідно до вимог законодавства України та умов цього договору) та підписані уповноваженими особами

З огляду на встановлені судом обставини справи, відповідно до виставлення постачальником рахунку на оплату від 24.03.2022 №973 за постачання продовольчих товарів поставка товару у кількості 572, 80 т мала відбутися протягом 2 календарних днів з моменту отримання постачальником попередньої оплати згідно рахунку.

Оскільки 01.04.2022 платником була здійснена попередня оплата у розмірі 30% вартості товару на суму 3 842 705, 31грн згідно рахунку №973 від 24.03.2022 мав бути поставлений замовнику до 03.04.2022 включно, однак відповідно до наявного у матеріалах справи, підписаного повноважними представниками сторін та скріпленого печатками, поставка товару відбулася 12.04.2022. Інших належних та допустимих доказів поставки замовленого товару, оформлених належним чином (накладних, підписаних зі сторони замовника та постачальника) матеріали справи не містять.

Відтак, відповідно до матеріалів справи, всупереч умовам договору та положенням чинного законодавства України, відповідачем допущено порушення зобов`язання за договором, що полягають у простроченні виконання обов`язку з поставки товару замовнику.

При цьому, будь-яких обставин, які б давали підстави для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором, не встановлено.

Відповідно до пункту 6.1 договору у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Здійснивши перерахунок нарахованої у відповідності до п. 6.1 договору пені за період з 04.04.2022 до 11.04.2022, у розмірі 56 149, 12 грн, суд дійшов висновку про правильність здійсненого прокуратурою розрахунку, та, відповідно, підставність заявлених позовних вимог.

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, законними, підтвердженими належними та допустимими доказами.

Щодо доводів відповідача про наявність форс-мажорних обставин, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні`Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово- промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія РФ проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Згідно листа, Торгово-промислова палата України підтверджує, що військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Отже, введення воєнного стану на території України є форс-мажором для укладених та невиконаних станом на 24.02.2022 договірних зобов`язань, і тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для їх невиконання.

Водночас, між сторонами укладено договір 24.03.2022, тобто після початку військової агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим наведена підстава за своєю природою не є об`єктивною обставиною, яка унеможливлює належне (своєчасне) виконання зобов`язань за договором, а має характер звичайних ризиків підприємницької діяльності та мала бути передбачена постачальником при укладенні договору.

Крім того укладений між позивачем-1, відповідачем та третьою особою договір містить п. 11.1 в якому вказано, що сторони договору усвідомлюють усі ризики, пов`язані з виконанням умов цього договору, який укладається в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

Таким чином, відповідач в повній мірі розумів, що поставки товару треба буде здійснювати в місце ведення бойових дій та в період ведення активних бойових дій, а тому введення в Україні воєнного стану та проведення бойових дій на території Харківської області не є для сторін договору обставинами непереборної сили, так як не мають ознаки непередбачуваності та були враховані сторонами при укладенні договору.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач, як постачальник за договором на постачання продовольчих товарів є таким, що порушив зобов`язання за цим договором, а тому підлягає притягненню до господарсько-правової відповідальності. Підстав для звільнення відповідача від вказаної відповідальності судом не встановлено.

Представник відповідача долучив до матеріалів справи копію Акту ревізії № 202008-22/01 від 07.04.2022 року окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 року, проведеної Північно-східним офісом Держаудитслужби. На вказаний Акт перевірки відповідач покликається заперечуючи факт прострочення.

Предметом позову є стягнення пені за прострочення відповідачем виконання договірних зобов`язань. На підтвердження позовних вимог, серед іншого прокурор долучив до матеріалів справи договір на постачання продовольчих товарів; заявки; акт прийому-передачі. Відповідач на підтвердження факту поставки долучив до матеріалів справи накладні.

Вказані докази є первинними документами, які містять відомості про господарські операції.

При ухваленні рішення суд встановив наявність факту прострочки, визначив її період та перевірив правильність нарахування суми пені.

Акт ревізії № 202008-22/01 від 07.04.2022, на який покликається відповідач, складений у зв`язку з проведенням перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації.

Суб`єктом перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності не був відповідач. Вказаний акт не є первинним документом, що підтверджує факт прострочки виконання відповідачем його зобов`язань за договором. Зазначення в акті дати поставки цукру не є преюдиційним фактом, який не підлягає доведенню та є обов`язковим для суду. Акт ревізії не є тим документом, що може підтвердити строки поставки, тому не приймається судом до уваги.

Щодо клопотання відповідача про зменшення пені на 50%, суд зазначає наступне.

У поданому до суду клопотанні про зменшення розміру неустойки відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» не ухилялося відвиконання своїх зобов`язань, здійснило поставку цукру в повному обсязі, в період дії воєнного стану в Україні зберегло виробництво, сплачувало податки, виплачувало заробітну плату, під час цього створювало безпечні умови праці для працівників, підрядників, постачальників, покупців товариства. Негативних наслідків для позивача таке незначне порушення строку поставки товару завдано не було, а незначне порушення строків поставки товару настало не лише внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, а внаслідок порушення та утруднення логістичних шляхів в місто Харків, навколо його в той час велися бойові дії, що саме по собі є форс-мажором, тощо.

Відтак, відповідач просить суд зменшити розмір розміру пені на 50%.

Водночас слід зазначити, що відповідач просить суд зменшити не заявлену до стягнення суму пені, а ту суму пені, яку він нарахував самостійно та згідно його розрахунків вона становить 10 743,30 грн.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Також відповідно до ч. 2 вказаної норми, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Верховний Суд у постановах від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі № 917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19 зазначає, що застосоване у статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення «суд має право» та «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені (постанова Верховного Суду від 23.02.2023 року у справі №905/1677/16).

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір пені як відповідальності за час прострочення зобов`язання.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені суд зазначає, що військова агресія російської федерації проти України, що стала підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, є надзвичайною, невідворотною та об`єктивною обставиною для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин, що зазначено у листі Торгової промислової палати України від 28 лютого 2022 року 2024/02.0-7.1.

Разом з тим лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22.

Договір між сторонами укладено 24.03.2022, тобто майже через місяць після запровадження на території України воєнного стану та початку активних бойових дій на території м. Харків та Харківської область, при цьому, як вже було вказано вище, у п. 11.1 договору сторони передбачили, що вони усвідомлюють усі ризики, пов`язані з виконанням умов цього договору, який укладається в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

Таким чином, відповідач, укладаючи договір шляхом приєднання мав розуміти та усвідомлювати, що товар буде поставлятись в місце ведення бойових дій та в період ведення активних бойових дій, у зв`язку з чим може виникнути затримка перевезення товару до замовника та міг врахувати такі обставини при плануванні зобов`язань за договором.

Заслухавши думку представників учасників справи, що з`явились у судове засідання, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд бере до уваги той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» на виконання взятих на себе зобов`язань відвантажило залізничними вагонами цукор 05, 06, 07 квітня 2022 року, з моменту передачі товару перевізнику та до фактичної доставки товару залізничним транспортом, відповідач на строки здійснення якої постачальник впливу не мав.

І хоча відповідач не ініціював погодження із замовником інших строків поставки товару, аніж визначених у п. 5.4. договору, прострочення відповідача, відповідно до встановлених судом обставин не є значним періодом та, на думку суду, не завдало замовнику збитків, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відтак, суд, забезпечуючи баланс інтересів сторін, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру заявлених прокурором штрафних санкцій (пені) в сумі 56 149,12 грн на 50%.

Слід зазначити, що відповідач у клопотанні про зменшення пені просить зменшити її на 50% але не від суми заявленої прокурором, а від суми, яку він визначив перерахувавши пеню, та яка за його розрахунками складає 10 743,30 грн.

З такою позицією суд не погоджується, оскільки пеня нарахована прокурором правильно, отже зменшенню на 50% підлягає пеня в сумі 56 149,12 грн.

Щодо позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (зокрема, до вимоги про стягнення пені та штрафу) тривалістю в один рік (пункт 1 частина 2 статті 258 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідачем подано заяву про пропуск прокуратурою строку позовної давності за вимогами про стягнення пені.

Проаналізувавши відповідні доводи, суд дійшов висновку, що прокурором не пропущено строк позовної давності з огляду на таке.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також, відповідно до пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» №211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями) №1236 від 09.12.2020, в Україні встановлено карантин з 12.03.2020.

У той же ж час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №651 від 27.06.2023, на всій території України відмінено карантин з 24 год. 00 хв. 30.06.2023, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, карантин на території України діяв у період з 12.03.2020 по 30.06.2023 та станом на момент ухвалення рішення у цій справі карантин відмінений.

Суд не залишає поза увагою і той факт, що 24.02.2022 російська федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 19, згідно із яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, враховуючи викладене вище, позовна давність за заявленими позовними вимогами, яка була продовжена на строк дії карантину, після завершення карантину є продовженою на строк дії правового режиму воєнного стану.

Оскільки станом на дату ухвалення рішення у даній справі правовий режим воєнного стану на території України продовжує свою дію, то прокуратурою не пропущено строк позовної давності за заявленими позовними вимогами.

Враховуючи порушення відповідачем зобов`язання з поставки продовольчих товарів з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, оплата за якими здійснювалась за кошти, які виділялися безпосередньо з резервного фонду Державного бюджету України за бюджетною програмою 3101710, КЕКВ 2620, нарахована суми пені, зменшена судом, підлягає стягненню з відповідача безпосередньо до Державного бюджету України.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою було сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовною заявою у сумі 2 684, 00 грн відповідно до платіжної інструкції №2562 від 20.10.2023.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що при зменшенні пені розмір судового збору не обраховується пропорційно до задоволеної суми, таким чином на відповідача покладається судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (пр. Юності, буд. 39, село Павлів, Червоноградський район, Львівська область, 80250, ) до Державного бюджету України пеню в сумі 28 074,56 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (пр. Юності, буд. 39, село Павлів, Червоноградський район, Львівська область, 80250, ) на користь Харківської обласної прокуратури (вулиця Богдана Хмельницького, 4, місто Харків, 61001, , розрахунковий рахунок UA0007171, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800) сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2 684, 00 грн.

4. Накази видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

5. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 18.03.2024

Суддя Сухович Ю.О.