ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20.03.2024м. Дніпро№ 904/1188/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Бондарєв Е.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд. 29-А, ідентифікаційний код 34155997) до боржника Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ідентифікаційний код 24432974) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 60 498,20 грн. 3% річних, 228 893,54 грн. інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

За допомогою системи "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області 18.03.2024 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" 60 498,20 грн. 3% річних та 228 893,54 грн. інфляційних втрат.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно з частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Отже, судовий наказ може бути видано якщо заявник обґрунтує свої вимоги та надасть документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків. Відтак, заявлені вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" звернулось із вимогою про стягнення 60 498,20 грн. 3% річних та 228 893,54 грн. інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором поставки №2156 від 21.09.2021.

У той же час, в самій заяві про видачу судового наказу та у додатках до заяви відсутній розрахунок 3% річних та втрати від інфляції.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність поданої заяви вимогам статті 150 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Арселорміттал Кривий Ріг" 60 498,20 грн. 3% річних та 228 893,54 грн. інфляційних втрат повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 20.03.2024.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.М. Бондарєв