УХВАЛА

м. Київ

19.03.2024Справа № 910/14578/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши

За позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області (54001, місто Миколаїв, вулиця Лягіна, 6)

до 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17)

2. Публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» (04050, м. Київ, вулиця Артема, 60)

про зобов`язати вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Банк Фінанси та Кредит", у особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнати грошові вимоги ДПС в особі ГУ ДПС у Миколаївській області у сумі 10 273,00 грн. та включити зазначені вимоги до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит".

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач-1 безпідставно не включив кредиторські вимог у розмірі 10 273,00 грн, Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області як відокремленого підрозділу ДПС України до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2023, у складі судді Приходько І.В., відмовлено Головному управлінню Державної податкової служби у Миколаївській області у відкритті провадження у справі № 910/14578/23.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 було апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.09.2023 скасовано, а справу передано на розгляд Господарського суду міста Києва.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 13.02.2024 було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із звільненням судді Приходько І.В. та передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Дослідивши позовну заяву, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що позовна заява повинна містити 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При дослідженні позовної заяви судом встановлено, що відомості передбачені пунктами 2, 6, 7, 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення віл сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" (чинного на час звернення позивача із заявою) з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач заявляє лише одну немайнову вимогу та просить зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Банк Фінанси та Кредит", у особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнати грошові вимоги ДПС в особі ГУ ДПС у Миколаївській області у сумі 10 273,00 грн. та включити зазначені вимоги до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит".

З огляду на вище зазначення положення Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вищезазначеної позовної заяви із однією немайновою вимогою позивачу слід сплатити 2684,00 грн судового збору.

Разом з тим, враховуючи, що позовну заяву подано в електронній формі до встановленої законом ставки судового збору може бути застосовано понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8, визначений частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», у такому випадку розмір судового збору становить 2 147,20 грн.

Однак, що при дослідженні матеріалів справи №910/14578/23, судом встановлено, що серед них жодних доказів сплати судового збору, за подання позовної заяви, у встановленому законом розмірі та прядку не міститься, крім того, відомості що до наявності таких доказів серед переліку доданих до позовної заяви документів теж відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що позивач не виконав вимоги вказаних норм, оскільки до позовної заяви не було додано докази в підтвердження сплати судового збору у встановленому Законом розмірі.

Положеннями ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. 7 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до п. 17 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 № 1071) внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

За таких обставин належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами учасникам справи є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції (із вичерпним переліком доданих до позовної заяви документів), засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи або докази надсилання позовної заяви із вичерпним переліком доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 2 та частиною 5 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, крім того, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, при дослідженні позовної заяви та доданих до неї документів, судом встановлено, що позивачем не надано жодних доказів надсилання екземпляру такої заяви на адресу відповідача-1 (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), натомість у матеріалах справи міститься лише квитанція №233020 від 14.09.2023 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, що підтверджує надсилання екземпляру позовної заяви із доданими до неї документами на адресу відповідача-2 (Публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит»)

Таким чином означені обставини вказують на невідповідність позову вимогам ст 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - не пізніше 5 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: приведення позовної заяви у відповідність до вимог статей 162, 164, 174 Господарського процесуального кодексу України.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Спичак