ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року

м. Київ

cправа № 905/1260/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючої), Жайворонок Т.Є. і Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Трансвугілля" - не з`яв.,

відповідача - приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" - не з`яв.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - Завод)

на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2023

(суддя Зекунов Е.В.) та

постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024

(головуючий - суддя Попков Д.О., судді Стойка О.В. і Істоміна О.А.)

у справі № 905/1260/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Трансвугілля" (далі - Підприємство)

до Заводу

про стягнення заборгованості у розмірі 3 417 481 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Підприємство звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Заводу з вимогами про стягнення заборгованості за договором поставки в загальному розмірі 3 417 481 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2023: позов задоволено; стягнуто з Заводу на користь Підприємства основну заборгованість у розмірі 3 016 841,74 грн., 295 783 грн. - інфляційних втрат, 104 856 грн. - 3% річних, 41 010 грн. судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000 грн.

Рішення обґрунтоване доведеністю неналежного виконання Заводом своїх зобов`язань за договором поставки від 27.02.2020 №161/20К та доведеністю і співмірністю витрат на професійну правничу допомогу щодо наданих послуг на правову допомогу в сумі 40 000 грн.

Завод оскаржив рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2023 в апеляційному порядку в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024: апеляційну скаргу Заводу залишено без задоволення; рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2023 залишено без змін; стягнуто з Заводу на користь Підприємства 5 000 грн. компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Завод просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2023 у частині стягнення з Заводу витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000 грн. та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 і прийняти нове рішення, яким відмовити Підприємству у задоволенні заяв про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000 грн. в суді першої інстанції, та компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 5 000 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Обґрунтовуючи підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що:

- суд апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції не вирішував/змінював спір сторін по суті, оскаржувана постанова від 22.01.2024 не містила висновків про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, суд апеляційної інстанції не вирішував вимоги, не досліджені у судовому засіданні щодо спору по суті, що є підставою для розподілу судових витрат у справі на підставі положень статті 129 ГПК України, а отже, оскаржувана постанова є актом правосуддя, яким вирішене лише окреме процесуальне питання; оскаржуване судове рішення в частині стягнення з Заводу 5 000 грн. компенсації понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції прийняте без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в ухвалах Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 925/790/17 (925/580/20), від 12.04.2023 у справі № 876/30/22;

- висновки, викладені у рішеннях судів попередніх інстанцій в частині стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000 грн., прийняті без урахування висновків щодо застосування частин п`ятої-сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України, викладених у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19;

- суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19).

Доводи іншого учасника справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанції у розгляді справи з`ясовано й зазначено, зокрема, таке.

Підприємством (постачальник, продавець) та Заводом (покупець) укладено договір від 27.02.2020 №161/20К, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти і оплатити ресурси.

У зв`язку з невиконанням Заводом у повному обсязі обов`язків, встановлених за договором поставки в частині оплати наданих ресурсів, постачальник звернувся з позовними вимогами про стягнення основної заборгованості, інфляційних збільшень та 3% річних. Також Підприємство просило стягнути з Заводу витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

На підтвердження вимог про стягнення з Заводу понесених витрат на професійну правничу допомогу, Підприємством надано:

- договір від 11.08.2023 №11-08/01, укладений між позивачем як клієнтом та адвокатським об`єднанням "Біднягін і партнери" (далі - Договір);

- ордер на надання правничої правової допомоги серії АЕ 1219231 та свідоцтво адвоката № 2612 Сагайдак А.В.;

- платіжну інструкцію від 18.09.2023 №1100 про оплату гонорару за правничу допомогу за Договором у розмірі 40 000 грн;

- акт приймання-передачі виконаних робіт від 13.11.2023 № 1 до Договору.

Пунктом 1.1 Договору встановлено, що адвокатське об`єднанням зобов`язується надати клієнту визначену цим договором правову (правничу) допомогу, а клієнт зобов`язується виплатити гонорар та відшкодувати витрати, пов`язані з виконанням цього договору.

Адвокатське об`єднання "Біднягін і партнери" видало адвокату Сагайдаку Андрію Васильовичу ордер серії АЕ №1219231 від 15.09.2023 на представництво та захист прав та інтересів Підприємства в господарському суді Донецької області.

Вартість послуг за надання правової допомоги визначається у пункті 5.2 Договору у наступному розмірі: 80 000 грн., яка перераховується на банківський рахунок адвокатського об`єднання у наступному порядку:

- 40 000 грн. фіксований гонорар за правову (правничу) допомогу в господарській справі надану клієнту в суді першої інстанції, оплата протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору;

- 30 000 грн. фіксований гонорар за правову (правничу) допомогу в суді апеляційної інстанції, оплата протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання апеляційної скарги на судове рішення (рішення, ухвалу, постанову);

- 10 000 грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання касаційної скарги на судове рішення (рішення, ухвалу, постанову).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання та закінчується за домовленістю сторін (пункти 10.1-10.2 Договору). Договір підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками сторін.

Згідно з актом № 1 приймання передачі виконаних робіт до Договору адвокатським об`єднанням виконало такі послуги:

- ознайомлення з матеріалами, переговори, усне опитування з приводу взаємовідносин з Заводом, які виникли по Договору - 2 год.;

- підготовка та надання консультації стосовно норм права, які регулюють правовідносини: поставки товару, купівлі-продажу, зобов`язання та його виконання, порушення зобов`язання - 2 год.;

- пошук та аналіз релевантних для позовної заяви клієнта висновків ЄСПЛ - 4 год.;

- підготовка та складання позовної заяви Підприємства (16 арк.) та направлення її копії Заводу - 4 год.;

- підготовка та подання 02.10.2023 в підсистемі "Електронний суд" заперечення на клопотання Заводу про залишення без руху позовної заяви у справі №905/1260/23 (6 арк.) - 2 год.;

- підготовка, збір додатків та подання відповіді на відзив у справі № 905/1260/23 (17 арк.) - 3,5 год.;

- підготовка та подання додаткових пояснень у справі № 905/1260/23 (3 арк.) - 1 год.;

- ознайомлення адвоката з матеріалами справи у справі № 905/1260/23 у системі "Електронний суд" - 0,5 год.;

- підготовка та подання додаткових пояснень у справі № 905/1260/23 (6 арк.) - 2 год.;

- участь адвоката в судових засіданнях у господарському суді Донецької області у справі № 905/1260/23 за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку 23.10.2023 та 13.11.2023;

- перевірка та доведення до відома клієнта актуального стану розгляду/ вирішення справи № 905/1260/23 у господарському суді Донецької області за допомогою Інтернет ресурсів http://reyestr.court.gov.ua та https://court.gov.ua/fair/ та кабінету "Електронний суд" підсистеми ЄСІТС - 2 год.;

- підготовка проекту заяви клієнта у справі № 905/1260/23 з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - 2 год.

Даним актом зафіксовано, що всього клієнту надано правничу допомогу на суму 40 000 грн., яка визначена у фіксованому розмірі. Клієнт не має будь-яких зауважень чи претензій до обсягу та якості робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за Договором.

Завод у відзиві надав свої запереченні проти розміру правничої допомоги зазначеній у позовній заяві, просив суд відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу (послуги адвоката), а за наявності підстав для стягнення, зменшити розмір гонорару адвоката до 3 000 грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи заяву Підприємства, виходили з такого:

- позовні вимоги по суті спору були задоволені місцевим судом у повному обсягу та матеріалами справи підтверджується фактичне надання адвокатом позивача відповідних професійних правничих послуг, вартість яких становить лише 1,17% від суми задоволених вимог;

- викладений у акті № 1 приймання передачі виконаних робіт опис робіт адвоката відображає розумну тривалість витрат часу для цієї справи;

- доводи відповідача не спростовують розрахунків витрат на професійну правничу допомогу позивача, відтак клопотання відповідача про зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає;

- розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19);

- понесені витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 40 000 грн. є доведеними та співмірними, зокрема, зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних ним робіт.

У суді апеляційної інстанції позивач також просить розподілити 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката як судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Апеляційним судом було встановлено, що Підприємством було надано такі документи:

- копія ордеру серія від 28.12.2023 АЕ №1248969 адвоката Сагайдак А.В.;

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.09.2012 №2612 адвоката Сагайдак А.В.;

- копія рахунку від 15.12.2023 №02 на 5 000 грн.;

- копія платіжної інструкції від 18.12.2023 на суму 5 000 грн.;

- копія додаткової угоди від 15.12.2023 № 01 до Договору.

Даною додатковою угодою сторони внесли зміни до Договору, виклавши пункт 5.2 Договору у такій редакції:

"5.2. За надану в межах цього договору правову допомогу Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у наступному розмірі:

- 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) гривень, яка перераховується на банківський рахунок Адвокатського об`єднання у наступному порядку:

- 40 000,00 (сорок тисяч) грн. фіксований гонорар за правову (правничу) допомогу в господарській справі надану Клієнту в суді першої інстанції, оплата протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору;

- 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. фіксований гонорар за правову (правничу) допомогу в суді апеляційної інстанції, оплата протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання апеляційної скарги на судове рішення (рішення, ухвалу, постанову).

5.2.1. Часткова оплата допускається".

Суд апеляційної інстанції задовольняючи подане клопотання зазначив, що зменшення розміру первісно визначеного гонорару адвоката за представництво у суді апеляційної інстанції з 30 000 грн. до 5 000 грн. кореспонудується із обсягом апеляційного оскарження відповідачем переглядуваного рішення, яке не зачіпає суті задоволених позовних вимог. Наразі, така вартість є співмірною із результатами апеляційного перегляду та обсягом фактично наданих адвокатом послуг (складання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень проти клопотання відповідача та участь у судовому засіданні).

Відтак, стягненню з Заводу на користь Підприємства підлягає сума судових витрат, а саме витрати на професійну правничу допомогу понесену позивачем в суді апеляційної інстанції у сумі 5 000 грн.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Згідно з частиною першою статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода Заводу зі стягненням витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000 грн., понесених Підприємством в суді першої інстанції та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 000 грн., понесених Підприємством у суді апеляційної інстанції.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, як підстави касаційного оскарження з точки зору дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права в частині задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн., понесених Підприємством в суді першої інстанції, Суд зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 названого Закону).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела дозатягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

В оскаржуваних судових рішенням суди попередніх інстанцій зазначили, що матеріалами справи підтверджується факт отримання Підприємством послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.

Не погоджуючись з розміром витрат на професійну правову допомогу, Завод просив відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу (послуги адвоката), а за наявності підстав для стягнення, зменшити розмір гонорару адвоката до 3 000 грн.

Чинним процесуальним законодавством суду надано право, а не обов`язок зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони.

Як встановлено судами попередніх інстанції Підприємством надано докази в підтвердження понесених витрат, водночас Завод не підтвердив підстави для зменшення таких витрат.

По суті всі доводи скаржника зводяться до того, що саме він оцінює дані понесені витрати як завищені та необґрунтовані до предмета позову, не надаючи при цьому жодних документальних підтверджень чи аргументованих та переконливих міркувань мотивувань своїх тверджень. Фактично вони є загальними та абстрактними, адже не підтверджені будь-якими доказами.

Покликання скаржника на правові позиції у справах №№ 922/445/19, 910/906/18, 910/353/19, 915/237/18, 905/1795/18, 904/3583/19, 905/1795/18, 922/2685/19 Судом сприймаються, водночас вони з урахуванням обставин цієї конкретної справи не свідчать, що судами попередніх інстанцій невірно застосовано норми права. Крім того, дані постанови Верховного Суду у співвідношенні з оскаржуваними судовими рішеннями не містять протилежного правового висновку щодо застосування положень статті 129 ГПК України, відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковою фактично-доказовою базою, тобто за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, і за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято судове рішення.

Верховний Суд при касаційному перегляді оскаржуваних судових рішень в даній частині не виявив у діях судів попередніх інстанцій порушень приписів статей 126, 129 ГПК України, неправильного застосування норм процесуального права, які б призвели до ухвалення судами незаконних рішень, а додатково перевіряти докази з огляду на статтю 300 ГПК України Верховний Суд не має права.

Суд касаційної інстанції не погоджується з доводами Заводу, що суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання представника скаржника про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю його представника, при задоволенні клопотання позивача про участь у тому ж судовому засіданні в режимі відеоконференції, порушив принцип процесуальної рівності сторін.

Суд апеляційної інстанції розглянувши клопотання Заводу, враховуючи достатність матеріалів справи та не визнання явки учасників справи обов`язковою дійшов висновку про відмову у задоволені такого клопотання, враховуючи те, що скаржник як юридична особа не була позбавлена можливості забезпечення представництва її інтересів будь-яким іншим представником.

Отже, доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, підстави для скасування оскаржуваних судових рішень в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 000 грн., понесених Підприємством в суді першої інстанції, відсутні.

Що ж до оскарження постанови суду апеляційної інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 000 грн., понесених Підприємством у суді апеляційної інстанції, Суд зазначає таке.

Зі змісту постанови Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 вбачається, що Заводом оскаржувалося рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2023 лише в частині стягнення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000 грн., тобто спір по суті не переглядався названим судом.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 у даній справі було вирішено лише окреме процесуальне питання правильності розподілу судових витрат.

Разом з тим таке рішення не вирішує/змінює спір сторін по суті, а також не містить висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, не вирішує вимоги, не досліджені у судовому засіданні щодо спору по суті, що є підставою для розподілу судових витрат у справі на підставі положень статті 129 ГПК України.

Тобто оскарження в апеляційному порядку судового рішення першої інстанції лише в частині витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не є окремими судовим розглядом спору по суті, а прямо залежить від розгляду основного питання у справі, тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат за наслідками перегляду рішення лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, є необґрунтованим та не відповідає критерію розумної необхідності.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 14.03.2023 у справі №925/790/17 (925/580/20), ухвалі Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 876/30/22 (на які посилається скаржник).

Відтак, Верховний Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови в даній частині за відсутності підстав для відшкодування позивачу 5 000 грн. у якості компенсації понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, оскільки такі судові витрати суперечить змісту ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково, шляхом скасування оскаржуваної постанови апеляційної інстанції у частині стягнення з Заводу грошових коштів у сумі 5 000 грн. у якості компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції і прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні заяви Підприємства про розподіл судових витрат в сумі 5 000 грн., понесених у суді апеляційної інстанції, в іншій частині оскаржувану постанову слід залишити в силі.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 311, 312, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 зі справи № 905/1260/23 скасувати в частині стягнення з акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Трансвугілля" грошових коштів у сумі 5 000 грн. у якості компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції і прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Трансвугілля" про розподіл судових витрат в сумі 5 000 грн., понесених у суді апеляційної інстанції.

3. У решті постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 зі справи № 905/1260/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Жайворонок

Суддя І. Колос