РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2024Справа № 910/19680/23
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про стягнення 40 582,86 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 34 685,28 грн, 3% річних у розмірі 1 553,71 грн та інфляційних втрат у розмірі 4 343,87 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у матеріалах справи документами.

26.01.2024 через систему "Електронний Суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог у сумі 5 780,88 грн - суми страхового відшкодування, 1 677,69 грн - інфляційних втрат та 475,14 грн - 3% річних; відповідач наголошує на відсутності підстав для стягнення у складі страхового відшкодування суми податку на додану вартість; також, відповідачем надано контррозрахунок інфляційних втрат та 3% річних, оскільки за доводами відповідача позивачем неправильно визначено період прострочення.

05.02.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.11.2021 між ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №3 до договору №1023/18-Тз/Лв добровільного страхування наземного транспорту від 27.11.2018, предметом якого є страхування майнових інтересів власника автомобіля Hyundai і30, днз НОМЕР_1 .

01.04.2022 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки Hyundai, днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Skoda, днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , у результаті якої автомобіль марки Hyundai, днз НОМЕР_1 , було пошкоджено.

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 01.04.2022, ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки Skoda, днз НОМЕР_2 , ОСОБА_3

ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на підставі страхового акту №006.00506722-1 від 06.04.2022 та розрахунку до страхового акту здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 34 685,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням №17951983 від 06.04.2022.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Skoda, днз НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс" згідно полісу №205507412.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що до нього у зв`язку із погашенням шкоди перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що відповідачем безпідставно заявлено вимоги про стягнення суми податку на додану вартість, оскільки не додано доказів фактичного понесення таких збитків та здійснення ремонту застрахованого автомобіля. Окрім того, відповідач зазначає про неправильне визначення позивачем період прострочення та надає власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат. У решті позовних вимог відповідач проти позову не заперечує.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст. 33.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Отже, сам факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

З відомостей, які містяться у повідомленні про дорожньо - транспортну пригоду (європротокол) від 01.04.202, вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований позивачем автомобіль марки Hyundai, днз НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду складене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП.

Таким чином, суд за змістом повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановив обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

Отже, враховуючи вищенаведене, з урахуванням приписів чинного законодавства, суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 01.04.2022 як належний доказ вчинення дорожньо - транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування за договором страхування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в межах, передбачених полісом, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 33.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №108 "Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000 гривень на потерпілого.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Заперечуючи проти позовних вимог позивач вказує на безпідставність вимог в частині суми податку на додану вартість.

Суд відзначає, що у випадку виплати потерпілій особі страхового відшкодування у вигляді майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля, на особистий рахунок, а не на рахунок авторизованого сервісного центру, який є платником податку та який мав би здійснити відновлювальний ремонт автомобіля, із загальної суми цього страхового відшкодування віднімається сума ПДВ. У разі якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №757/22706/15-ц, від 03.07.2019 у справі №398/1808/15-ц, від 22.07.2020 у справі №583/3159/18, від 22.12.2020 у справі №565/1210/19, від 21.04.2021 у справі №757/37909/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем страхове відшкодування було сплачено на рахунок станції технічного обслуговування - ТОВ "Арія Мотор" на підставі рахунку №М000013497 від 04.04.2022, у якому міститься вказівка про те, що ТОВ "Арія Моторс" є платником податку на додану вартість.

Сплачена сума страхового відшкодування відповідає вартості відновлюваного ремонту, яка була вказана в рахунку станції технічного обслуговування №М000013497 від 04.04.2022 з урахуванням податку на додану вартість.

За таких обставин, суд вважає правомірним включення позивачем до складу страхованого відшкодування суми податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205507412 становить 00,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 160 000,00 грн.

При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування у межах фактично здійснених ним витрат та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Hyundai, днз НОМЕР_1 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 34 685,28 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, за порушення строків виконання грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1 553,71 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 343,87 грн за період з 23.06.2022 по 19.12.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом встановлено, що претензія про виплату страхового відшкодування була направлена на електронну адресу відповідача та отримана останнім 23.06.2022, що підтверджується роздруківками знімків екрану та не заперечується відповідачем.

Отже, відповідач зобов`язаний був здійснити виплату позивачу страхового відшкодування у строк до 21.09.2022 включно.

Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з виплати страхового відшкодування починаючи з 22.09.2022.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами відповідача щодо неправильного визначення позивачем періоду прострочення виконання зобов`язання, а відтак наданий позивачем розрахунок є неправильним.

Разом з тим, наданий відповідачем контррозрахунок 3% річних та інфляційних втрат також визнано судом неправильним, оскільки відповідачем здійснено нарахування на суму страхового відшкодування без урахування суми податку на додану вартість.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму страхового відшкодування у розмірі 34 685,28 грн за період з 22.09.2022 по 19.12.2023, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1 294,28 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 199,42 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (03039, м. Київ, пр-т Науки, буд. 3, код ЄДРПОУ - 19411125) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, код ЄДРПОУ - 33908322) 34 685 (тридцять чотири тисячі шістсот вісімдесят п`ять) грн 28 коп. - суми страхового відшкодування, 1 294 (одна тисячі двісті дев`яносто чотири) грн 28 коп. - 3% річних, 3 199 (три тисячі сто дев`яносто дев`ять) грн 42 коп. - інфляційних втрат та 2 591 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто одна) грн 15 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна