ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/1418/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Жайворонок Т.Є.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

приватного підприємства «Кіровоградбудресурс» - Головатюк С.А., адвокат (ордер від 23.01.2024 ВА №1071053),

державного підприємства «Гарантований покупець» - Франюк А.В., адвокат (довіреність від 29.12.2023),

приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - не з`явився,

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - не з`явився,

Кабінету Міністрів України - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу приватного підприємства «Кіровоградбудресурс»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 (головуючий суддя: Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023, ухвалену за результатом перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 (головуючий суддя: Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.)

у справі № 910/1418/23

за позовом приватного підприємства «Кіровоградбудресурс» (далі - позивач, скаржник, ПП «Кіровоградбудресурс»)

до державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - відповідач, ДП «Гарантований покупець»),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - третя особа 1, ПрАТ «НАК «Укренерго»), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - третя особа 2, НКРЕКП), Кабінет Міністрів України (далі - тертя особа 3, КМУ)

про стягнення 14 582 780,74 грн.

ВСТУП

Причиною звернення до суду є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, а також пені, річних, інфляційних втрат та штрафу.

1.ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача (з урахуванням прийнятої заяви про зменшення розміру позовних вимог), в якому просив суд стягнути на його користь 12 774 490,53 грн основного боргу, 281 136,75 грн 3 % річних, 872 199,61 грн інфляційних втрат та 1,00 грн пені та штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору від 17.04.2020 № № 1113/01/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2023, зокрема, залучено до участі у цій справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ПрАТ «НАК «Укренерго», НКРЕКП та КМУ.

Відповідач, в свою чергу, заперечував проти позовних вимог з огляду на те, що договірні зобов`язання сторін за період 2022 року, пов`язані з настанням обставин непереборної сили, що виникли в умовах дії воєнного стану, введеного на території України з 24.02.2022, внаслідок чого розрахунки з оплати електричної енергії за договором від 17.04.2020 № 1113/01/20, на думку відповідача, мають здійснюватися з повним врахуванням положень наказів Міністерства енергетики України, зокрема, Наказу від 28.03.2022 №140 «Про розрахунки на ринку електричної енергії» та Наказу від 15.06.2022 №206 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим» тарифом. Крім того, відповідач стверджував, що чинним нормативно-правовим регулюванням взаємовідносин у сфері енергетики заборонено нарахування та стягнення штрафних санкцій під час воєнного стану, у зв`язку з чим 22.02.2023 до суду відповідачем подано клопотання про зменшення розміру неустойки, а саме 3% річних та інфляційних втрат до 1,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі № 910/1418/23 (суддя Бондарчук В.В.) позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 12 774 490,53 грн, 3% річних у сумі 304 628,32 грн, інфляційні втрати у розмірі 942 927,87 грн та 210 330,70 грн судового збору. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано, зокрема тим, що :

- у жовтні 2021 року, а також у період з лютого по серпень 2022 року, позивачем продано електричну енергію на загальну суму 20 242 829,21 грн, проте відповідач оплату за продану електричну енергію, продавцем якої є позивач за «зеленим» тарифом, здійснював не у повному обсязі та з порушенням строків, встановлених договором та Порядком № 641, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 12 774 490,53 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача;

- судом зазначено, що введення воєнного стану не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань за договором, та особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме вплив на можливість виконання зобов`язання; відповідачем, в свою чергу, не доведено належними доказами те, що ДП «Гарантований покупець» унеможливлений здійснювати свою господарську діяльність належним чином, тому судом відхилені заперечення відповідача як такі, що недоведені документально;

- посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», оскільки один із учасників ПП «Кіровоградбудресурс» має громадянство Російської Федерації, суд вважав необґрунтованими, оскільки дійшов висновку, що ОСОБА_1 у статному капіталі ПП «Кіровоградбудресурс» має частку у розмірі 5%, більше того, як вбачається з даних паспорта серії НОМЕР_1 (виданим Ленінським РС у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області від 13.06.2014) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), останній є громадянином України;

- крім того суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1,00 грн пені та штрафу, враховуючи постанову НКРЕКП «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» від 25.02.2022 №332, зі змінами від 26.04.2022;

- також судом першої інстанції, при здійсненні перевірки правильності нарахування позивачем відповідачу 3 % річних та інфляційних втрат, виявлено арифметичну помилку, відповідно, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 304 628,32 грн та інфляційні втрати у розмірі 942 927,87 грн, при цьому не знайшов підстав для зменшення їх розміру відповідно до вимог частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) та статті 233 Господарського кодексу України (далі- ГК України).

Згідно з додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 у справі № 910/1418/23 (суддя Бондарчук В.В.) присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 159 550,46 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами, понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 110 000,00 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають сплаті позивачем на корить Адвокатського об`єднання в межах цієї справи протягом 2-х місяців з моменту ухвалення рішення суду у розмірі 50 000,00 грн. При цьому, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції частково задовольнив заяву позивача про відшкодування судових витрат, пропорційно задоволених вимог.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023, рішення суду першої інстанції від 25.09.2023 у справі № 910/1418/23 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з позивача на користь відповідача 315 496,05 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив з наступного :

- з листа Служби безпеки України від 09.05.2023 №5/7/2/3-12515 (т. 2 а.с. 165) вбачається, що в ході контррозвідуального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури електроенергетичної галузі держави, в умовах військового протистояння країні-агресору, отримано інформацію щодо суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність на території України власником/засновником якого є фізична особа - резидент РФ. Проведеними заходами було встановлено суб`єкт господарювання з ліцензією виробництва електричної енергії, виданою НКРЕКП, співвласником якого є громадянин РФ, а саме: ПП «Кіровоградбудресурс» (, юридична адреса: 25006, м. Кропивницький, провулок Фортечний, буд. 19, кв. 73, основний вид діяльності: виробництво електроенергії, кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 (країна громадянства: Україна, адреса бенефіціара: АДРЕСА_1 , тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив, відсоткова частка розміру статутного капіталу в юридичній особі або відсоток права голосу юридичній особі: 50) та ОСОБА_1 (країна громадянства: Україна, адреса бенефіціара: АДРЕСА_2 , тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив, відсоткова частка розміру статутного капіталу в юридичній особі або відсоток права голосу юридичній особі: 50);

- вжитими заходами було встановлено, що співвласник ПП «Кіровоградбудресурс» ОСОБА_1 , маючи громадянство України, отримав громадянство РФ (паспорт громадянина РФ серія НОМЕР_2 , наданий відділом №910003 федеральної міграційної служби РФ, а також паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон серія НОМЕР_4 , виданий відділом №23101 федеральної міграційної служби РФ);

- встановлено, що ОСОБА_1 після анексії АР Крим прибув на територію Кримського півострову, де перебуває на даний час;

- на засіданні НКРЕКП 02.05.2023 прийнято рішення про анулювання ПП «Кіровоградбудресурс» () ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 03.01.2020 №10, у зв`язку із документальним підтвердженням встановлення контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України» (лист НКРЕКП №4680/21.2/7-23 від 02.05.2023 (т.2 а.с. 164); постановою НКРЕКП від 09.05.2023 №875 «Про припинення дії «зеленого» тарифу ПП «Кіровоградбудресурс» визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 17.01.2020 №172 «Про встановлення «зеленого» тарифу ПП «Кіровоградбудресурс»;

- постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» відповідно до статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України постановив: для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором), зокрема, юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

- апеляційний суд встановив, що у даній справі ОСОБА_1 , будучи громадянином України, що має паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 , виданий 13.06.2014 Ленівським РС у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області, копія якого засвідчена 24.07.2023 адвокатом Головатюк С.А., отримав громадянство РФ (паспорт громадянина РФ серія НОМЕР_2 , наданий відділом №910003 федеральної міграційної служби РФ, а також паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон серія НОМЕР_4 , виданий відділом №23101 федеральної міграційної служби РФ), про що свідчить лист Служби безпеки України від 09.05.2023 №5/7/2/3-12515 та після анексії АР Крим не перебуває на території України;

- суд апеляційної інстанції встановив, що позивач створений як юридична особа та зареєстрований відповідно до законодавства України 27.07.2007 згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, частка ОСОБА_1 у статутному капіталі у ПП «Кіровоградбудресурс» на дату створення та реєстрації позивача складала 50%, розмір якої змінився на 5 % вже після відкриття провадження у справі №910/1418/23, а саме у липні 2023 року, проте судом першої інстанції взято до уваги витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.07.2023, відносно чого учасники справи не заперечують;

- отже, з урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що станом на дату створення та реєстрації позивача - Приватного підприємства «Кіровоградбудресурс», учасником (засновником) підприємства був ОСОБА_1 , із часткою у статутному капіталі позивача у розмірі 50 %, який є громадянином РФ та не перебуває на території України, про що свідчить лист Служби безпеки України від 09.05.2023 №5/7/2/3-12515, якому суд першої інстанції в порушення статей 86, 236 ГПК України не надав оцінки, що зумовлює в силу постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» обмеження у можливості реалізувати позивачем права вимоги до зобов`язаної сторони - відповідача, у тому числі, шляхом звернення за судовим захистом, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 скасовано додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 у справі № 910/1418/23, прийнято ухвалу, якою відмовлено позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Скасовуючи додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд, з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 22.10.2019 у справі № 922/2665/17, від 20.09.2023 у справі №910/3453/22, зазначив про те, що Північний апеляційний господарський суд постановою від 19.12.2023 у справі №910/1418/23 задовольнив апеляційну скаргу відповідача, скасував рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у даній справі та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволені позову. А отже у випадку скасування первісного судового рішення за результатом вирішення спору по суті це є самостійною підставою для скасування додаткового судового рішення до нього, відповідно, апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування додаткового рішення з прийняттям ухвали, якою відмовлено у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із прийнятими постановами апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції (по суті спору), а рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 залишити без змін, а також скасувати постанову апеляційного суду, ухвалену за результатом перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 та залишити в силі зазначене додаткове рішення суду першої інстанції без змін. Крім того скаржник, на підставі частини восьмої статті 129 ГПК України, просить Суд покласти понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 60 000 грн. на відповідача 60 000 грн. Докази на підтвердження понесених позивачем витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Скаржник обґрунтовує підстави касаційного оскарження судових рішень із посиланням на пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи, що судом апеляційної інстанції застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах:

- Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №459/2058/17, від 10.09.2020 у справі №676/5860/16-а, від 18.11.2020 у справі №338/358/20, від 12.10.2021 у справі №725/5968/16-а, від 09.12.2021 у справі № 522/6059/19, від 19.01.2022 у справі № 522/3693/19 (стосовно принципу єдиного громадянства);

- з посиланням на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 19.01.2022 у справі № 522/3693/19, від 12.10.2021 у справі № 725/5968/16-а, від 09.12.2021 у справі № 522/6059/19, від 10.09.2020 у справі № 676/5860/16-а, від 18.11.2020 у справі № 338/358/20 та від 20.03.2018 у справі № 459/2058/17, вказує про те, що законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства, тому якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

- Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі 129/1033/13-ц (стосовно стандарту доказування «вірогідність доказів»);

- Верховного Суду від 21.11.2023 у справі № 910/14552/22, від 05.12.2023 у справі № 910/13756/22, від 05.12.2023 у справі № 910/4052/22 та від 09.08.2023 у справі № 922/1589/22 (щодо встановлення того чи підпадає позивач під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187).

Скаржник стверджує, що ОСОБА_1 є громадянином України. Посилається на наявність документів щодо громадянства України ОСОБА_1 та не надання ним жодної оцінки судом.

Скаржник вважає, що ПП «Кіровоградбудресурс» не підпадає під дію обмежень, встановлених постановою від 03.03.2022 № 187, оскільки ОСОБА_1 є громадянином України. Посилаючись, зокрема, на частину першу статті 2 Закону України «Про громадянство України» вказує на те, що відповідно до вказаної норми закону у випадку, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Скаржник вказує також на частину першу статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» в контексті того, що відомості внесені до єдиного державного реєстру щодо ОСОБА_1 , як власника частки в статутному капіталі ПП «Кіровоградбудресурс», є достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Скаржник зазначає про те, що судом апеляційної інстанції не забезпечено повноти дослідження доказів, які підтверджують вказані обставини та порушено принцип змагальності.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження скаржник, з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, вказує на відсутність висновку Верховного Суду про застосування норми права, а саме постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» щодо юридичної особи (кредитора/стягувача) кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків є громадянин України, який начебто має паспорт РФ.

Крім того скаржник вважає, що постанова якою скасовано додаткове рішення суду першої інстанції є похідною, відповідно, має бути скасована.

Доводи інших учасників справи

Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить Суд закрити касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на постанову апеляційного суду (по суті спору), відкрите на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України; касаційну скаргу позивача на постанови апеляційного господарського суду залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Інші учасники справи не скористалися наданим їм правом на подання відзивів на касаційну скаргу позивача.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судам встановлено, що 17.04.2020 відповідачем (далі - Гарантований покупець) та позивачем (далі - продавець за «зеленим» тарифом) укладено договір, за умовами якого продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок №641), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).

Відповідно до пункту 2.1 договору сторони визнають свої зобов`язання згідно із законами України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за «зеленим» тарифом у балансуючій групі гарантованого покупця (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.3 договору продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

За умовами пункту 2.4 договору продавець за «зеленим» тарифом продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Відповідно до пункту 2.5 договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Згідно з пунктом 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Відповідно до пункту 3.2 договору розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Продавець за «зеленим» тарифом має право вимагати від Гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього договору (пункт 4.1 договору).

У відповідності до положень пункту 4.5 договору Гарантований покупець зобов`язаний: 1) купувати у продавця за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; 2) у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію; 3) нараховувати плату за відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавця за «зеленим» тарифом відповідно до положень глави 9 Порядку.

Гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком або Порядку продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком або Порядку продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата Гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків Гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за «зеленим» тарифом (пункт 4.6 договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожі атаки, військове ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, що спричиняють неможливість виконання однією зі Сторін зобов`язань за договором.

При настанні обставин непереборної сили Сторони звільняються від виконання зобов`язань за цим договором на термін дії обставин непереборної сили і усунення їх наслідків. Наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства. Потерпіла Сторона негайно надсилає будь-яким доступним засобом зв`язку повідомлення другій Стороні про подію, що оголошується обставиною непереборної сили, і якомога швидше подає інформацію про вжиті заходи щодо усунення наслідків цієї події (пункти 5.2 - 5.4 договору).

Якщо обставини непереборної сили тривають довше трьох місяців, Сторони вирішують питання щодо подальшого виконання договору (пункт 5.5 договору).

Відповідно до повідомлення ПрАТ «НЕК «Укренерго» від 17.04.2020 №01/14313 (т.1 а.с. 32) позивача включено до балансуючої групи ДП «Гарантований покупець» на підставі наданої заяви щодо вступу учасника ринку до балансуючої групи та підтвердження зі сторони ДП «Гарантований покупець» з 00 год. 00 хв. 18.04.2020.

09.09.2022 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 1117 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець», зокрема, у жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року.

Судами також встановлено, що у жовтні 2021 році позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 2 174 949,28 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2021 року (т.1 а.с. 35). Відповідач за куплену у жовтні 2021 року електричну енергію розрахувався частково в сумі 1 956 612,80 грн, (що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах цієї справи), внаслідок чого у ДП «Гарантований покупець» перед ПП «Кіровоградбудресурс» утворилась заборгованість на суму 218 336,48 грн.

У період з лютого по червень 2022 року позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 11 709 028,70 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії за лютий - червень 2022 року (т.1 а.с. 65, 76, 86, 105, 119). Відповідач за куплену електроенергію у період з лютого по червень 2022 року розрахувався частково на суму 3 062 410,32 грн, (що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах даної справи), відповідно, за цей період у відповідача утворилась заборгованість в сумі 8 646 618,38 грн.

20.09.2022 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №1190 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2022 року.

Так встановлено, що у липні 2022 року позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 3 583 711,99 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 року (т.1 а.с. 148).

Відповідач за куплену електричну енергію у липні 2022 року розрахувався частково на суму 455 758,21 грн (т.1 а.с.158), внаслідок чого також утворилась заборгованість на суму 2 433 097,45 грн.

14.03.2023 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №473 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у серпні 2022 року.

У серпні 2022 року позивачем продано відповідачу електричну енергію на загальну суму 2 775 139,24 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 року (т. 2 а.с. 195). Відповідач за куплену у серпні 2022 року електричну енергію розрахувався частково в сумі 1 298 701,02 грн, відповідно у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 1 476 438,22 грн.

Отже, судами встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за куплену електричну енергію у жовтні 2021 року та лютому-серпні 2022 року складає 12 774 490,53 грн.

Крім того апеляційним судом також встановлено, що з листа Служби безпеки України від 09.05.2023 №5/7/2/3-12515 (т. 2 а.с. 165) вбачається, що в ході контррозвідуального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури електроенергетичної галузі держави, в умовах військового протистояння країні-агресору, отримано інформацію щодо суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність на території України власником/засновником якого є фізична особа - резидент РФ. Проведеними заходами було встановлено суб`єкт господарювання з ліцензією виробництва електричної енергії, виданою НКРЕКП, співвласником якого є громадянин РФ, а саме: ПП «Кіровоградбудресурс» (, юридична адреса: 25006, м. Кропивницький, провулок Фортечний, буд. 19, кв. 73, основний вид діяльності: виробництво електроенергії, кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_2 (країна громадянства: Україна, адреса бенефіціара: АДРЕСА_1 , тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив, відсоткова частка розміру статутного капіталу в юридичній особі або відсоток права голосу юридичній особі: 50) та ОСОБА_1 (країна громадянства: Україна, адреса бенефіціара: АДРЕСА_2 , тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив, відсоткова частка розміру статутного капіталу в юридичній особі або відсоток права голосу юридичній особі: 50).

Вжитими заходами було встановлено, що співвласник ПП «Кіровоградбудресурс» ОСОБА_1 , маючи громадянство України, отримав громадянство РФ (паспорт громадянина РФ серія НОМЕР_2 , наданий відділом №910003 федеральної міграційної служби РФ, а також паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон серія НОМЕР_4 , виданий відділом №23101 федеральної міграційної служби РФ).

Встановлено, що ОСОБА_1 після анексії АР Крим прибув на територію Кримського півострову, де перебуває на даний час.

На засіданні НКРЕКП 02.05.2023 прийнято рішення про анулювання ПП «Кіровоградбудресурс» () ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 03.01.2020 №10, у зв`язку із документальним підтвердженням встановлення контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України» (лист НКРЕКП №4680/21.2/7-23 від 02.05.2023 (т.2 а.с. 164); постановою НКРЕКП від 09.05.2023 №875 «Про припинення дії «зеленого» тарифу ПП «Кіровоградбудресурс» визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 17.01.2020 №172 «Про встановлення «зеленого» тарифу ПП «Кіровоградбудресурс» .

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» відповідно до статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України постановив: для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором), зокрема, юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач вказував на порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати у повному обсязі за отриману товарну продукцію у жовтні 2021 року та лютому-серпні 2022 року, у зв`язку із чим останній просив суд стягнути з відповідача на його користь 12 774 490,53 грн основного боргу, 304 628,32 грн 3 % річних, 982 434,37 грн інфляційних втрат, а також 1,00 грн - пені та штрафу.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Згідно з частинами першою - другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Причиною виникнення спору у цій справі є наявність/ відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, а також пені, річних, інфляційних втрат та штрафу.

Як вже зазначалося вище, розглядаючи дану справу, суд першої інстанції задовольнив частково позовні вимоги позивача, встановивши при цьому факт продажу позивачем електричної енергії, та відповідно, існування у відповідача заборгованості за продану позивачем електричну енергію. При цьому судом першої інстанції не взято до уваги посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», оскільки один із учасників ПП «Кіровоградбудресурс» має громадянство Російської Федерації, оскільки суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у статному капіталі ПП «Кіровоградбудресурс» має частку у розмірі 5%, більше того, як вбачається з даних паспорта серії НОМЕР_1 (виданим Ленінським РС у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області від 13.06.2014) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), останній є громадянином України.

Водночас суд апеляційної інстанції зробив висновок, що станом на дату створення та реєстрації позивача - Приватного підприємства «Кіровоградбудресурс», учасником (засновником) підприємства був ОСОБА_1 , із часткою у статутному капіталі позивача у розмірі 50 %, який є громадянином РФ та не перебуває на території України, про що свідчить лист Служби безпеки України від 09.05.2023 №5/7/2/3-12515, якому суд першої інстанції в порушення статей 86, 236 ГПК України не надав оцінки, що зумовлює в силу постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» обмеження у можливості реалізувати позивачем права вимоги до зобов`язаної сторони - відповідача, у тому числі, шляхом звернення за судовим захистом.

Верховний Суд, з огляду на доводи касаційної скарги позивача, вважає такі висновки апеляційного господарського суду передчасними, з огляду на таке.

Так, у доводах касаційної скарги позивач, стверджує про те, що позиція скаржника щодо вказаного спірного питання з посиланням на відповідні норми Закону України «Про громадянство України» та Конституцію України та вказану ним практику Верховного Суду (викладену у постановах від 19.01.2022 у справі № 522/3693/19, від 12.10.2021 у справі № 725/5968/16-а, від 09.12.2021 у справі № 522/6059/19, від 10.09.2020 у справі № 676/5860/16-а, від 18.11.2020 у справі № 338/358/20 та від 20.03.2018 у справі № 459/2058/17) ґрунтувалась на тому, що ОСОБА_1 у правових відносинах з Україною є громадянином України. Водночас відповідним обставинам та наявним у справі документам щодо належності ОСОБА_1 до громадянства України не було надано судом апеляційної інстанції жодної правової оцінки.

Зі змісту рішення суду апеляційної інстанції дійсно не вбачається дослідження ним та встановлення факту наявності /відсутності громадянства України у фізичної особи ОСОБА_1 , а також (з урахуванням встановленого) не надано жодної оцінки законності проживання особи на території України, що має суттєве значення для вирішення питання правильності застосування до спірних правовідносин вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації». Більше того, зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанції вбачається встановлення різних обставин щодо факту громадянства фізичної особи ОСОБА_1 .

Водночас Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

Суд також звертає увагу сторін на заборону формалізму як одну із вимог принципу пропорційності, який зобов`язує суди не допускати декларативного підходу в оцінці доказів.

Верховний Суд також наголошує, що завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, серед іншого, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін.

За змістом статей 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Такі принципи господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків.

В рішеннях Європейського суду з прав людини «Вєрєнцов проти України» 11.04.2013 (заява №20372/11), «Проніна проти України» від 18.07.2006 (заява № 63566/00), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 (заява № 42310/04) Суд наголосив, що принцип справедливості, закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретні, доречні та важливі доводи, наведені заявником.

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Також Суд звертає увагу на таке.

В умовах збройної агресії російської федерації та введеного у зв`язку з цим воєнного стану на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (з наступними змінами, внесеними указами Президента України), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, запровадження певних обмежень у цивільному обороті, особливо щодо певних учасників такого обороту, є в цілому допустимим.

Зокрема, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської Федерації» (далі - постанова № 187) до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, установлено мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

- громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

- юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

- юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

- юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Отже дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в постанові № 187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання.

Подібний висновок наведено в постановах Верховного Суду від 30.05.2023 у справі № 925/1248/21, від 09.08.2023 у справі № 922/1589/22, від 08.11.2023 у справі № 915/18/23, від 21.11.2023 у справі № 910/14552/22, від 05.12.2023 у справі № 910/13756/22, від 05.12.2023 у справі № 910/4052/22, на які здійснює своє посилання скаржник у доводах касаційної скарги.

Отже, у подібних правовідносинах судам належить встановити, чи є позивач особою щодо якої постановою № 187 введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань; чи підпадає позивач під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Водночас, як зазначалося вище у силу визначених статтею 300 ГПК України меж розгляду справи судом касаційної інстанції, Верховний Суд не наділений повноваженнями щодо встановлення обставин справи та оцінки доказів, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням викладеного, з огляду на необхідність встановлення судом всіх фактичних обставин справи, передчасним є надання оцінки іншим доводам касаційної скарги.

Також Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 зазначила, що аналіз положень статті 244 ГПК України та статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

Вказана вище правова позиція узгоджується із висновками, викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 (пункт 9), Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №922/2665/17, від 12.01.2021 у справі №1540/4122/18, від 17.02.2021 у справі №522/17366/13-ц, від 25.03.2021 у справі №640/15192/19.

Оскільки, постанова Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 (по суті спору) підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, з урахуванням мотивів, викладених вище, то постанова Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023, ухвалена за результатом перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 у справі № 910/1418/23 також підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи скаржника за результатами касаційного розгляду знайшли своє часткове підтвердження з мотивів, викладених у цій постанові.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача, викладені у касаційній скарзі є частково обґрунтованими, отже, касаційну скаргу необхідно частково задовольнити: постанови суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судові витрати

Відповідно до статті 129 ГПК України питання про розподіл судових витрат суд розглядає лише, якщо вирішено спір по суті і ухвалено остаточне рішення у справі.

За наслідками касаційного перегляду у цій справі розподіл судового збору з огляду на статті 129, 315 ГПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу приватного підприємства «Кіровоградбудресурс» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023, ухвалену за результатом перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023, ухвалену за результатом перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 у справі № 910/1418/23 скасувати.

3.Справу № 910/1418/23 передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Жайворонок