ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

15 березня 2024 року Справа № 915/263/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О.,

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ГРЕЙН ПІВДЕНЬ» (адреса: 56140, Миколаївська обл., Березнегуватський р-н, с. Висунськ, вул. Завгороднього, буд. 44/8, )

про забезпечення до подання позову

особи, що можуть отримати статус учасника справи:

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО ПРОВІЖН» (адреса: 54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Даля, буд. 2/3, )

без повідомлення (виклику) учасників справи,

В С Т А Н О В И В:

13.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ГРЕЙН ПІВДЕНЬ» до подання позовної заяви звернулося до Господарського суду Миколаївської області із заявою б/н від 13.03.2024 про забезпечення позову, у якій просить суд:

- заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити;

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах ціни позову в розмірі 327 374 (триста двадцять сім тисяч триста сімдесят чотири) гривні 97 коп., які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ПРОВІЖН» ( адреса місцезнаходження: 54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Даля, буд. 2/3, ) в будь - яких банківських або інших фінансово - кредитних установах, виявлених державною виконавчою службою або приватним виконавцем під час виконання ухвали суду.

14.03.2024 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ПРОВІЖН» подано до суду додаткові пояснення у справі, якими останній просить суд відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» заперечує проти задоволення заяви про забезпечення позову, вважає, що побоювання ТОВ «АЛЬФА ГРЕЙН ПІВДЕНЬ» щодо невиконання ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» свого зобов`язання є безпідставними і необґрунтованими.

Заперечення обґрунтовано тим, що наразі товариство перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі і всі зусилля керівництва направлені на поновлення платоспроможності підприємства. Станом на дату подання цієї заяви на рахунках ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» зберігається 901,37 грн. Дебіторська заборгованість перед товариством складає 71782,92 грн. ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» вчасно та в повному обсязі сплачує податки та заробітну плату працівникам. Водночас ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» продовжує здійснювати діяльність, має 6 найманих працівників та діючі договори і контракти, не є ризиковим підприємством, не є фігурантом кримінальних розслідувань і не є боржником у відкритих виконавчих провадженнях. Товариство завжди виконує свої законні зобов`язання і має добру репутацію.

14.03.2024 представником заявника подано до суду додаткові пояснення у справі.

Представник заявника вважає, що доводи ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» щодо того, що підстав для забезпечення позову немає є неспроможними, накладення арешту на грошові кошти буде додатковою гарантією того, що судове рішення, у разі задоволення позову, буде виконано. ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» не є підприємством, яке має важливе значення для галузей національної економіки в розумінні Наказу Міністерства економіки України від17.02.2023 р. «Про затвердження Критеріїв визначення підприємств, установ і організацій, які мають важливе значення для галузей національної економіки».

За правилами ч. 1, 3-4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з такого.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ГРЕЙН ПІВДЕНЬ» звернулося до господарського суду із заявою про забезпечення позову до подання позову.

Заяву обґрунтовано тим, що на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем за Договором поставки № 1/0308 від 03.08.2023 становить 300000,00 грн. Дана сума заборгованості в умовах воєнного стану для заявника є дуже значною.

Крім того, заявник має намір застосувати до ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» штрафні санкції, а саме пеню в розмірі 27 374,97 грн.

Ціна майбутнього позову становить 327374,97 грн (300 000,00 грн основна заборгованість + 27374,97 грн пеня).

Вжиття заходів забезпечення позову, на думку заявника, є необхідним, так як цим буде забезпечено ефективний захист прав та законних інтересів заявника, за захистом яких останній буде звертатись до суду; є небезпека можливого виведення або зняття коштів з рахунків ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» ще до початку відкриття провадження за позовною заявою, що ускладнить або унеможливить ефективний захист прав заявника та виконання майбутнього рішення суду; таке забезпечення буде сприяти відновленню порушеного права заявника.

Тобто, виконання в майбутньому судового рішення (у разі задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» необхідну суму грошових коштів.

Бездіяльність, недоброчесна та протиправна поведінка ТОВ «АГРО ПРОВІЖН», яка полягає у непогашенні значної для заявника суми заборгованості, а також залишення без реагування вимог заявника про погашення заборгованості, свідчить про свідоме ухилення ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, рішення, яким суд забезпечує позов, як ефективний засіб юридичного захисту повинне бути реальним (тобто таким, яке забезпечує дієвий правовий захист від свавілля контрагента) та своєчасним.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до приписів ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Таким чином, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом ч.ч. 1, 3-4, 11 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, суд зазначає, що адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позову, з яким заявник має намір звернутися до господарського суду є майнова вимога про стягнення грошових коштів, а саме: заборгованості за Договором поставки № 1/0308 від 03.08.2023 в загальній сумі 327374,97 грн, з яких: 300000,00 грн - основна заборгованість, 27374,97 грн - пеня).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.08.2019 у справі №910/4491/19.

При цьому, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 09.06.2023 у справі № 37з-23, відповідно до якої у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Суд також зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України від 17.06.2011 суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом, проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

За умовами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі №910/773/19.

При цьому судом враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі №914/120/19.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у даній справі між сторонами існує спір щодо існування у відповідача обов`язку сплатити на користь позивача заборгованість у загальній сумі 327374,97 грн, а виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у відповідача присудженої до стягнення суми заборгованості.

За даними заявника станом на день звернення останнього до суду з даною заявою про забезпечення позову заборгованість не погашена, боржник не виконує свого зобов`язання щодо оплати в повному обсязі вартості отриманого товару.

Слід також зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач, звернувшись до суду із відповідною заявою, має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач.

Вказане mutatis mutandis узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.10.2022 у справі № 905/446/22).

Судом враховано співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та наслідків накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову, який має намір заявити позивач.

Варто зауважити, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ТОВ «АГРО ПРОВІЖН», оскільки відповідні грошові кошти залишаються у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ними.

Доводи ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» проти задоволення заяви про забезпечення позову суд вважає такими, що не спростовують тверджень заявника та наведених положень чинного законодавства.

Виходячи з наведеного, співмірними та справедливими в даному випадку суд вважає заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти, в межах ціни майбутнього позову в розмірі, які обліковуються на розрахункових рахунках ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» в будь - яких банківських або інших фінансово - кредитних установах, виявлених державною виконавчою службою або приватним виконавцем під час виконання ухвали суду, оскільки наявність у ТОВ «АГРО ПРОВІЖН» правомочностей власника грошових коштів вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись ними на користь третіх осіб. Водночас, виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

При цьому суд вбачає наявний зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову (накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову) та предметом позовних вимог (стягнення грошових коштів) та співмірність вказаних заходів забезпечення позову і предмету позову, оскільки арешт грошових коштів, який накладається судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, має на меті подальше звернення стягнення на такі кошти в межах розміру заявлених вимог у разі задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вищевказаний захід забезпечення позову відповідає статтям 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, а також вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Вжиття вказаного заходу забезпечення даного позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди заявнику.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, суд погоджується з доводами заявника про те, що застосування заходів зустрічного забезпечення, виходячи із наведених заявником обставин у даній справі, станом на даний час є не доцільним.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, з огляду на вищевказані норми та наведені обставини у сукупності, розглянувши заяву б/н від 13.03.2024 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, виходячи з характеру обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Крім того, суд зауважує, що питання розподілу судових витрат вирішується за результатами розгляду справи.

Суд звертає увагу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ГРЕЙН ПІВДЕНЬ» на приписи ч. 3 ст. 138 ГПК України, відповідно до яких у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ГРЕЙН ПІВДЕНЬ» б/н від 13.03.2024 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах ціни позову в розмірі 327374,97 грн, які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ПРОВІЖН» (адреса: 54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Даля, буд. 2/3, ) в будь - яких банківських або інших фінансово - кредитних установах, виявлених державною виконавчою службою або приватним виконавцем під час виконання ухвали суду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, тобто з 15.03.2024.

4. Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, протягом трьох років.

5. За даною ухвалою:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ГРЕЙН ПІВДЕНЬ» (адреса: 56140, Миколаївська обл., Березнегуватський р-н, с. Висунськ, вул. Завгороднього, буд. 44/8, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО ПРОВІЖН» (адреса: 54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Даля, буд. 2/3, ).

6. Ухвала може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя В.О.Ржепецький