ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/54/24

Господарський суд Одеської області у складі судді С.В. Літвінова, розглянувши справу за позовом Одеського обласного центру зайнятості (вул. Адмірала Лазарєва, 10, Одеса, 65091) в особі Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості ( вул. Генерала Петрова, 22В, Одеса, 65078) до відповідача: Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Одеський портовий елеватор" (вул. Хлібна гавань, 4, Одеса, 65003) про стягнення 6086,61 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Одеський обласний центр зайнятості в особі Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Одеський портовий елеватор" про стягнення 6086,61грн.

Ухвалою суду від 08.01.2024 позовну заяву залишено без руху.

16.01.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/54/24, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ «ХЛІБ УКРАЇНИ» «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ СЛЕВАТОР» знаходився на обліку в Суворовському районному центрі зайнятості як юридична особа та роботодавець, що використовує найману працю та як платник страхових внесків до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування внесків з 20.07.1998.

26.09.2011 у зв`язку із порушенням справи про банкрутство, на підставі етапі 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», спеціалістами центру зайнятості було проведено позапланову перевірку правильності нарахування, своєчасності та повноти перерахування страхових внесків ДП ДЛК «Хліб України» Одеський портовий елеватор» до Фонду, за результатами якої були встановлені порушення з боку зазначеного роботодавця щодо сплати страхових внесків у період з 01.04.2009 по 01.01.201 1. які підтверджено актом перевірки центру зайнятості Суворовського району м. Одеси від 26.09.2011 №210 з питань дотримання вимог законодавства щодо правильності нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття до Фонду.

На підставі перевірки Суворовським центром зайнятості прийнято рішення від 12.10.2011 №2 про стягнення простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків, у тому числі донараховних сум страхових внесків (недоїмки), пені та штрафу на суму 6086 (шість тисяч вісімдесят шість) гривень 61 копійка..

Позивач зазначає, що вищезазначена сума підтверджується розрахунковою відомістю про нарахування та перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття за 9 місяців 2011 року.

20.10.2011 центром зайнятості було подано до Господарського суду Одеської області заяву з вимогами до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Одеський портовий елеватор» на загальну суму 6086 (шість тисяч вісімдеся т шість) гривень 61 копійка.

Господарським судом Одеської області визнано грошові вимоги кредитора боржника на загальну суму 6086 (шість тисяч вісімдеся т шість) гривень 61 копійка

26.03.2014 судовим рішенням Господарського суду Одеської області про припинення провадження у справі про банкрутство припинено провадження у справі №21/17-1542-2011 про визнання боржника Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Одеський портовий елеватор» - банкрутом та припинено процедуру розпорядження майном боржника на підставі пункту 1 ст. 80 ПІК України у зв`язку з тим, що зазначене підприємство не виключено з переліку підприємств, що не підлягають приватизації, неможливе відкриття господарським судом ліквідаційної процедури чи процедури санації, а також відсутність пропозицій сторін щодо укладання мирової угоди.

Позивач вказує, що 25.11.2011 Дочірнє підприємство ДАК «Хліб України» Одеський портовий елеватор» у своєму відзиві до Господарського суду Одеської області визнало вимоги центру зайнятості у повному обсязі.

12.02.2020 центром зайнятості було направлено Дочірньому підприємству ДАК «Хліб України» Одеський портовий елеватор» претензію від 27.12.2019 вих. №2050/01-19/06. в якій було зазначено вимоги центру зайнятості до відповідача, щодо повернення суми у загальному розмірі 6086 гривень 61 копійка. Претензію було повернуто до центру зайнятості із зазначенням причини повернення: «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

16.10.2023 Одеською філією Одеського обласного центру зайнятості повторно було направлено відповідачу претензію про відшкодування коштів за юридичною адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, яку 27.10.2023 було вручено під особистий підпис.

Враховуючи, що відповідачем не перераховані страхові внески, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів із позовом про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати страхових внесків, у тому числі донараховних сум страхових внесків (недоїмки), пені та штрафу на суму 6086,61грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 201 1 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Відповідно до частини третьої етапі 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) роботодавці та застраховані особи сплачують страхові внески один раз на місяць в день одержання роботодавцями в установах банків коштів на оплату праці.

Якщо роботодавці несвоєчасно чи не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються санкції, передбачені статтею 38 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), роботодавець зобов`язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески.

Частиною першою статті 38 Закон) України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальниками або неповної їх сплати, страхувальники сплачують суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування па випадок безробіття» визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на страхування на випадок безробіття, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування" кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, спрямовані на загальнообов`язкове державне соціальне страхування па випадок безробіття відповідно до пропорцій, визначених Законом.

Відповідно до Інструкції «Про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття і обліку їх надходжень до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття», затвердженою наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18.12.2000 №339. страхувальники - роботодавці, застраховані особи, фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних осіб), які використовують працю фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру, які відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття "сплачують страхові внески.

Також, відповідно до пункту 9.8. «Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 грудня 2000 року №339. строк давності у разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій не застосовується.

На підставі наказу Міністерства економіки України від 18.10.2022 №3 909 «Про реорганізацію державних установ державної служби зайнятості», наказу Одеського обласного центру зайнятості від 14.11.2022 №770 «Про здійснення організаційно - розпорядчих заходів, пов`язаних із змінами в організації праці Одеської обласної служби зайнятості», наказу Одеського обласного центру зайнятості від 12.12.2022 №828 «Про утворення філій Одеського обласного центру зайнятості», було реорганізовано базові центри зайнятості, зокрема Одеський міський центр зайнятості (код згідно з ) шляхом приєднання до Одеського обласного центру зайнятості та утворено відокремлені підрозділи, зокрема Одеську філію Одеського обласного центру зайнятості (ЄДРПОУ ВП:44957450 за адресою: 65078, Одеська область, Одеський район, м. Одеса, вул. Генерала Петрова 22В, яка діє на підставі Положення «Про Одеську філію Одеського обласного центру зайнятості», затвердженого наказом Одеського обласного центру зайнятості від 12.12.2022 №828 «Про утворення філій Одеського обласного центру зайнятості. Одеська філія Одеського обласного центру зайнятості створюється в Одеському районі Одеської області та має в своїй структурі Біляївський відділ Одеської філії. Доброславський відділ Одеської філії. Овідіопольский відділ Одеської філії, Чорноморський відділ Одеської філії, Южпенський відділ Одеської філії та Суворовське управління Одеської філії.

Відповідно до наказу Міністерства економіки України від 18.10.2022 № 3909 «Про реорганізацію державних установ державної служби зайнятості», Одеський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Суворовського районного центру зайнятості.

У зв`язку з реорганізацією установ Державної служби зайнятості справи Суворовського районного центру зайнятості передані до юридичного відділу Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості, для здійснення претензійно-позовної роботи.

Так, судом встановлено, що 26.09.2011 у зв`язку із порушенням справи про банкрутство, на підставі етапі 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», спеціалістами центру зайнятості було проведено позапланову перевірку правильності нарахування, своєчасності та повноти перерахування страхових внесків ДП ДЛК «Хліб України» Одеський портовий елеватор» до Фонду, за результатами якої були встановлені порушення з боку зазначеного роботодавця щодо сплати страхових внесків у період з 01.04.2009 по 01.01.201 1. які підтверджено актом перевірки центру зайнятості Суворовського району м. Одеси від 26.09.2011 №210 з питань дотримання вимог законодавства щодо правильності нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття до Фонду.

На підставі перевірки Суворовським центром зайнятості прийнято рішення від 12.10.2011 №2 про стягнення простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків, у тому числі донараховних сум страхових внесків (недоїмки), пені та штрафу на суму 6086 (шість тисяч вісімдесят шість) гривень 61 копійка..

Позивач зазначає, що вищезазначена сума підтверджується розрахунковою відомістю про нарахування та перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття за 9 місяців 2011 року.

20.10.2011 центром зайнятості було подано до Господарського суду Одеської області заяву з вимогами до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Одеський портовий елеватор» на загальну суму 6086 гривень 61 копійка.

Господарським судом Одеської області визнано грошові вимоги кредитора боржника на загальну суму 6086 гривень 61 копійка

25.11.2011 Дочірнє підприємство ДАК «Хліб України» Одеський портовий елеватор» у своєму відзиві до Господарського суду Одеської області визнало вимоги центру зайнятості у повному обсязі.

26.03.2014 судовим рішенням Господарського суду Одеської області про припинення провадження у справі про банкрутство припинено провадження у справі №21/17-1542-2011 про визнання боржника Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Одеський портовий елеватор» - банкрутом та припинено процедуру розпорядження майном боржника на підставі пункту 1 ст. 80 ПІК України у зв`язку з тим, що зазначене підприємство не виключено з переліку підприємств, що не підлягають приватизації, неможливе відкриття господарським судом ліквідаційної процедури чи процедури санації, а також відсутність пропозицій сторін щодо укладання мирової угоди.

За даними Єдиного державного реєс тру юридичних осіб і а фізичних осіб підприємців та громадських формувань Дочірнє підприємство ДАК «Хліб України» Одеський портовий елеватор» з 28.10.2010 до теперішнього часу заходиться в стані припинення. Тобто, не припинено.

Отже, судом встановлено, що вимоги Одеського обласного центру зайнятості відповідачем добровільно виконано не було, суму боргу перед центром зайнятості, а отже і перед Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в розмірі 6086 гривень 61 копійка на рахунок центру зайнятості не перераховано.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, п.2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Одеський портовий елеватор» (вул. Хлібна гавань, 4, Одеса, 65003, ) на користь Одеського обласного центру зайнятості заборгованість (вул. Адмірала Лазарєва, 10, Одеса, 65091, ) зі сплати страхових внесків у розмірі 5389 (п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 40 копійок та пеню у розмірі 697 (шістсот дев`яносто сім) гривень 20 копійок на рахунок: Отримувач: Одеський обласний центр зайнятості Код , р/р UА0706397, МФО 820172, Банк одержувача: Держказначейська служба України, м. Київ.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Одеський портовий елеватор» (вул. Хлібна гавань, 4, Одеса, 65003, ) па користь Одеського обласного центру зайнятості (вул. Адмірала Лазарєва, 10, Одеса, 65091, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов