ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" березня 2024 р. Справа № 924/28/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., при секретарі судового засідання Лежніній Я.С., розглянувши матеріали

за позовом Керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область

до фізичної особи-підприємця Сусляк Юлії Іванівни, м. Хмельницький

про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язати її повернути

Представники сторін:

від прокуратури - Веселовська О.П.;

від позивача - Гадзіна М.Ю.;

від відповідача - не з`явився.

У судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 08.01.2024 відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 29.01.2024. У підготовчих засіданнях 29.01.2024, 12.02.2024 оголошувалась перерва до 26.02.2024. Ухвалою суду від 26.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.03.2024.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Керівник Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Сусляк Юлії Іванівни, де просить: 1. розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 21.12.2007 з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, укладений між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та ФОП Сусляк Ю.І. щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів с. Баламутівка Розсошанської сільської ради Хмельницького району;

2. зобов`язати ФОП Сусляк Ю.І. повернути територіальній громаді в особі Розсошанської сільської ради земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, яка розташована за межами населених пунктів с. Баламутівка Розсошанської сільської ради Хмельницького району.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що 21.12.2007 між Ярмолинецькою РДА та фізичною особою-підприємцем Сусляк (Трофімченко) Ю.І., укладено договір оренди земельної ділянки б/н з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів с. Баламутівка бувшої Баламутівської сільської ради бувшого Ярмолинецького району (на даний час Розсошанська сільська рада Хмельницького району). Відповідно до якого відповідач зобов`язалася щомісяця сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.

Прокурор повідомляє, що у подальшому, 12.03.2009 між Ярмолинецькою РДА та ФОП Сусляк (Трофімченко) Ю.І. укладено додаткову угоду, якою внесені зміни у визначені пункти договору оренди земельної ділянки від 21.12.2007.

Проте, стверджує прокурор, орендар покладені на нього обов`язки належним чином не виконує, зокрема з 2021 року не сплачує орендну плату, внаслідок чого виник борг по орендній платі за вказаним договором станом на 27.03.2023 в розмірі 52322,10 грн., що підтверджується листом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 28.03.2023 за №6018/5/22-01-24-12, а станом на 01.07.2023 борг становить 89846,78 грн., що підтверджується інформацією Розсошанської сільської ради від 04.08.2023 за №1009 з додатком - листом фінансового відділу сільської ради від 24.07.2023 за №01-21/103 на основі даних виписки з рахунків за надходженнями засобами системи дистанційного обслуговування клієнтів з використанням програмно-технічного комплексу "Клієнт казначейства-Казначейство".

Таким чином, на переконання прокурора, встановлено факт систематичної несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою та невиконання умов договору оренди.

Відповідно, зазначає прокурор, договір оренди б/н земельної ділянки з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, укладений 21.12.2007 між Ярмолинецькою РДА та ФОП ОСОБА_1 підлягає розірванню, а земельна ділянка поверненню на користь Розсошанської сільської ради на підставі ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, ст.ст. 31, 32 Закону України "Про оренду землі", ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України, п.п. 6, 7, 32 Договору оренди від 21.12.2007.

Також прокурор зауважує, що згідно з інформацією Хмельницького відділу ДРАЦС у Хмельницькому районі ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) від 05.04.2023 за №176/31.14-40 встановлено, що 10.12.2015 на підставі заяви дружини про зміну прізвища відповідно до ст. 53 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 змінила прізвище на " ОСОБА_3 ".

Щодо підстав представництва інтересів прокурор зазначив, що систематична несплата ФОП Сусляк Ю.І. орендної плати безумовно порушує інтереси держави, оскільки місцевий бюджет недоотримує значні кошти, однак вищезазначене залишилось поза увагою уповноваженого державою органу Розсошанської сільської ради, яка повинна вживати ефективних заходів до забезпечення захисту інтересів територіальної громади.

За висновком прокурора, компетентним суб`єктом у даних правовідносинах є Розсошанської сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, оскільки земельна ділянка належить до комунальної власності та в силу приписів ЗК України розпорядником земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів є відповідна сільська рада та отримувачем коштів за оренду вищезазначеної земельної ділянки.

23.01.2024 представником Розсошанської сільської ради подано до суду додаткові пояснення у справі, де останній повністю підтримав позовну заяву прокуратури. Зазначив, що відповідач понад 3 роки не виконує обов`язок зі сплати орендної плати. Таким чином, сільська рада вважає, що факт систематичного порушення умов Договору оренди землі № б/н від 21.12.2007 року є вичерпною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи буде виплачена в подальшому заборгованість чи ні.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні 07.03.2024 підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 07.03.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується надісланням ухвал суду по справі на адресу відповідача, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які були повернуті поштовим оператором з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом на подання відзиву, участь в судовому засіданні, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 30.07.2007 зареєстрована, як фізична-особа підприємець.

21.12.2007 між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією Ярмолинецького району Хмельницької області та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, відповідно до пункту 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає згідно розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації від 27 вересня 2007 року №626/2007-р в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межам с. Баламутівка, Бламутівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :03:013:0003.

Згідно з пунктами 2-5 договору, в оренду передається земельна ділянка площею 12,4115 га. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 180 984 грн. 50 коп. Договір укладено на 30 років.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1810 грн. 00 коп. Орендна плата вноситься у такі строки - помісячно в рівних долях - 150 грн. 83 коп. на рахунок Бламутівської сільської ради. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати не допускається. (пункти 6, 7, 8 договору).

Пунктом 9 договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 11 договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цільове призначення земельної ділянки - землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код за УКЦВЗ - 2.1.). (пункт 12 договору).

Згідно з пунктом 23 договору, правом орендодавця є зокрема, своєчасно отримувати орендну плату.

Пунктом 26 договору визначено обов`язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плату.

Зміни умов договору здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін (пункт 30 договору).

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. (пункт 32 договору).

Пунктом 33 договору сторони визначили, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається при не виконанні орендарем умов договору і письмового попередження орендодавцем про розірвання договору за 30 днів в судовому порядку.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. (пункт 7 договору).

Невід`ємними частинами договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом.

Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтиском печатки орендодавця та зареєстрований у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП ЦДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2007 за №51.

12.03.2009 року сторонами укладено Договір про внесення змін до договору оренди землі №51 від 21.12.2007, яким внесено зміни у пункти 6, 7 Договору та викладено останні в новій редакції, а саме: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 5430 грн. 00 коп. Орендна плата вноситься у такі строки - щомісячно в рівних долях - 452 грн. 50 коп. на рахунок Баламутівської сільської ради."

Згідно з інформацією Хмельницького відділу ДРАЦС у Хмельницькому районі ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) від 05.04.2023 за №176/31.14-40 встановлено, що 10.12.2015 на підставі заяви дружини про зміну прізвища відповідно до ст. 53 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 змінила прізвище на " ОСОБА_3 ".

Відповідно до листів №2934/5/22-01-24-12 від 21.02.2023 та №6018/5/22-01-24-12 від 28.03.2023 Головне управління ДПС у Хмельницькій області повідомило Розсошанську сільську раду та Хмельницьку окружну прокуратуру, що згідно інформаційних баз ДПС України сплата по орендній платі фізичних осіб (КБК 18010900) за період 2020-2022 ОСОБА_4 ) - 2020 рік - сплачено - 57738,59 грн.; 2021-2022 - сплата станом на 20.02.2023 та станом на 27.03.2023 відсутня. Станом на 20.02.2023 та станом на 27.03.2023 за ОСОБА_4 рахується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб в сумі 52 322,10 грн.

Згідно з листом №974/281-23 від 27.03.2023 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило Хмельницьку окружну прокуратуру, що в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №383 зроблено запис про реєстрацію договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:013:0003 площею 12,4115 га, який зареєстровано за №50 від 21.12.2007 року. Також повідомило, що за № 473 зроблено запис про реєстрацію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:013:0003 площею 12,4115 га, яка зареєстрована за № 03 від 12.03.2009 року

Листом №466 від 07.04.2023 Розсошанська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області повідомила Хмельницьку окружну прокуратуру, що за даними Виписки з рахунків за надходженнями Засобами системи дистанційного обслуговування клієнтів з використанням програмно-технічного комплексу "Клієнт казначейства - Казначейство", по платнику ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 за період 2021 - 2023 роки сума сплати за оренду орендної: 2021 рік - 0,00 грн.; 2022 рік - 0,00 грн., станом на 01.04.2023 року - 0,00 грн. Сільською радою направлено до ГУ ДПС у Хмельницькій області запит щодо надання інформації про стан розрахунків з бюджетом та наявності податкового боргу зі сплати орендної плати по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 . Згідно отриманої відповіді, податковий борг по орендній платі з фізичних осіб становить - 52 322,10 гривень. Що стосується вжитих сільською радою заходів на погашення заборгованості повідомляє, що: протягом 2021-2022 року неодноразово висувалися вимоги усного характеру до орендаря - ОСОБА_1 щодо сплати орендної плати повністю або хоча б часткового погашення, однак останньою такі вимоги проігноровано та надалі не виконуються вимоги Договору оренди землі від 21.12.2007 року.

26.04.2023 листом №01-21/76 Розсошанська сільська рада звернулася до ОСОБА_1 , де повідомила, що з дня набрання чинності пункту 24 Розділу Х перехідних положень Земельного кодексу України земельні ділянки, які розташовані за межами населених пунктів перейшли з державної в комунальну власність територіальних громад, та розпорядником таких земель стали відповідні сільські, селищні, міські ради. Відповідно до рішення другої сесії Розсошанської сільської ради від 17.12.2020 року №4 "Про початок реорганізації Баламутівської сільської ради шляхом приєднання до Розсошанської сільської ради, правонаступником Баламутівської сільської ради є Розсошанська сільська рада. Оскільки відповідно до листа ГУ ДПС у Хмельницькій області, станом на 20.02.2023 за ОСОБА_1 рахується податковий борг по оренд платі у розмірі 52 322,10 грн., сільська рада просить негайно сплатити суму заборгованості. В підтвердження надіслання листа додано фіскальний чек від 26.04.2023 та роздруківку статусу відстеження відправлення, відповідно до якої відправлення вручено особисто 06.05.2023.

Відповідно до листа фінансового відділу Розсошанської сільської ради №01-21/103 від 24.07.2023, зазначено, що згідно переліку боржників по сплаті податків станом на 01.07.2023 рік наданого Хмельницькою державною податковою інспекцією ГУ ДПС у Хмельницькій області, податковий борг за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 становить 89 846,78 грн.

27.07.2023 Керівник Хмельницької окружної прокуратури звернувся до Розсошанської сільської ради з листом №50-5007 вих-23, просив надати інформацію про вжиті сільською радою додаткові заходи з метою сплати ОСОБА_4 заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, та чи наявна за нею така заборгованість станом на день підготовки відповіді на лист.

У відповідь, 04.08.2023 листом №1009 Розсошанська сільська рада повідомила прокуратуру, що станом на теперішній час за ОСОБА_1 існує заборгованість у розмірі 89 846,78 гривень по сплаті орендної плати на підставі Договору оренди земельної ділянки від 21.07.2007 року з кадастровим номером :03:013:0003 (площею 12,4115 га) та Договору оренди землі від 21.12.2007 року, що зареєстрований у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП ЦДЗК 21.12.2007 року №49

До матеріалів справи долучено витяг з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №360102352 від 27.12.2023 щодо земельної ділянки з кадастровий :03:013:003.

22.12.2023 Хмельницька окружна прокуратура звернулася до Розсошанської сільської ради листом №50-8300вих-23 з проханням проінформувати чи вживались та чи будуть вживатись сільською радою заходи реагування з метою розірвання договору оренди землі та сплати заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою.

22.12.2023 листом №1716 Розсошанська сільська рада повідомила прокуратуру, що ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати на підставі вищезазначеного Договору оренди земельної ділянки (кадастровим номером :03:013:0003) - не сплатила, сільською радою не вживалися заходи реагування шляхом подання позовної заяви до суду, у зв`язку із відсутністю запланованих коштів на сплату судового збору. Зазначено, що з метою розірвання договору оренди землі та сплати заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , Розсошанська сільська рада не заперечує щодо представництва інтересів держави в суді прокуратурою.

27.12.2023 керівником Хмельницької окружної прокуратури направлено на адресу Розсошанської сільської ради повідомлення №50-2167-23 про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:013:0003 від 21.12.2007 та зобов`язання її повернення.

З вищевикладеного, у зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати за договором від 21.12.2007, прокурор звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Щодо підстав звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 1, 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Так, відповідно до статтей 13 та 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Позовні вимоги прокурора, який посилається на наявність підстав для його представництва інтересів держави в особі Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області у даній справі, обґрунтовано істотним порушенням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки щодо щомісячної та у повному обсязі оплати орендної плати у встановленому розмірі за користування земельною ділянкою.

Обґрунтовуючи порушення інтересів держави, прокурор зазначає, що несплата орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою завдає суттєвої шкоди інтересам держави, перешкоджає своєчасному та повному виконанню прибуткової частини місцевого бюджету.

Дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового, у тому числі договірного врегулювання, виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безгосподарське використання землі, безпосередньо належить до інтересів держави.

Порушення інтересів держави полягає також в тому, що тривале невжиття заходів щодо стягнення заборгованості за договором оренди призводить до недоотримання місцевим бюджетом значної суми коштів, що в свою чергу порушує інтереси держави та не сприяє досягненню проголошеної мети запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, а також виконання поставлених бюджетних програм.

Відповідно до частини 3 статті 142 Конституції України, Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Згідно із статтею 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об`єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об`єднаних територіальних громад.

За змістом п.п.10.1.1. п.10.1. ст.10, п.п.14.1.147 п.14.1. ст.14, п.п.265.1.3. п.265.1. ст.265 Податкового кодексу України плата за землю є складовою податку на майно, що в свою чергу є місцевим податком.

Пунктом 19 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать місцеві податки та збори, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України.

Земельна ділянка, надана у користування відповідачу за оскаржуваним договором, перебувала на адміністративній території Баламутівської сільської ради, яка в подальшому увійшла до території Розсошанської територіальної громади і рішенням сесії Розсошанської сільської ради від 17.12.2020 №4 Розсошанську сільську раду визначено правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Баламутівської сільської ради. З огляду на вищевикладене, вимоги чинного законодавства, на даний час саме Розсошанська сільська рада є отримувачем коштів у вигляді орендної плати за оренду спірної земельної ділянки.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, сформованою у постанові від 11.05.2016 за наслідками розгляду справи №6-824цс16, дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави.

Таким чином, ненадходження коштів зі сплати орендної плати, надходження їх несвоєчасно та не в повному обсязі призводить до спричинення шкоди державним інтересам та підриву основ фінансово-економічної діяльності держави та економічної безпеки держави в цілому, однак вищезазначене залишилось поза увагою уповноваженого державою органу - Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Інтерес держави полягає у міцному та самодостатньому місцевому самоврядуванні кожної територіальної громади, а держава в свою чергу гарантує наділення органів місцевого самоврядування певними державними повноваженнями та надає можливість населенню управляти власними справами, спільно приймати рішення та діяти з метою їх реалізації.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Виходячи із наведених норм законодавства, прокурор у позовній заяві визначає, що "державним" (суспільним, публічним) інтересом для звернення прокурора до суду із даним позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - припинення істотного порушення орендарем умов договору, шляхом його розірвання та повернення земельної ділянки, оскільки орендодавець позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору, зокрема, своєчасного та в повному обсязі надходження платежів з орендної плати за землю до місцевого бюджету.

Тобто, як вказано у позовній заяві, з урахуванням наведеного, систематична несплата відповідачем орендної плати за землю, порушує право даної територіальної громади на володіння, ефективне користування і розпорядження на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй; ослаблює економічні інтереси органу місцевого самоврядування з огляду на наповненість місцевого бюджету через ненадходження коштів.

При цьому необхідно зазначити, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019р. у справі №915/20/18).

Як вказав суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Верховний Суд України у постанові від 13.06.2017 у справі №п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення наявності підстав для представництва, Хмельницькою окружною прокуратурою 22.12.2023 на адресу Розсошанської сільської ради скеровано лист за №50-8300 вих-23 та повторно повідомлено про порушення ФОП Сусляк (Трофімченко) Ю.І. під час використання спірної земельної ділянки.

Згідно отриманої відповіді, кошти для оплати судового збору у сільській раді відсутні, а тому самостійно звернутися до суду з метою захисту порушених інтересів громади у сільської ради можливості немає.

Окрім того, у листі зазначено, що Розсошанська сільська рада не заперечує щодо представництва інтересів громади в суді окружною прокуратурою.

Судом враховується, що позивач, будучи тривалий час обізнаним про порушення інтересів територіальної громади, не вжив заходів реагування, спрямованих на стягнення з ФОП Сусляк (Трофімченко) Ю.І. відповідної орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Таким чином, з огляду на вказані обставини та наведені норми законодавства, в даному випадку існують достатні підстави вважати наявність бездіяльності зі сторони позивача та застосування представницьких повноважень прокурора з метою захисту інтересів держави.

Щодо суті спору і позовних вимог прокурора про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку суд зазначає таке.

Договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору оренди земельної ділянки до якого застосовуються норми Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон про оренду), Земельного кодексу України (далі ЗК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України) та іншими нормативними актами, прийнятими на їх виконання.

Причиною виникнення спору у цій справі стало питання щодо наявності або відсутності підстав для розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина 1 статті 14 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлений чинним законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суд має виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами та має бути спрямований на захист порушеного права.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини 3 статті 760 Цивільного кодексу України, особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 761 Цивільного кодексу України передбачено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно із частиною 1 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина 1 статті 93 Земельного кодексу України).

За змістом частини 8 статті 93 Земельного кодексу України і частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (частина 1статті 5 названого Закону).

Так, згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1 та 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є:

- об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

- дата укладення та строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За змістом статті 17 Закону України "Про оренду землі" об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно із статтею 22 ЗУ "Про оренду землі", орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

У статті 24 Закону України "Про оренду землі" визначені права та обов`язки орендодавця. Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Статтею 25 Закону України "Про оренду землі" визначені права та обов`язки орендаря. Орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Як встановлено судом, 21.12.2007 між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією Ярмолинецького району Хмельницької області та ФОП Трофіменко Юлією Іванівною укладено договір оренди землі, відповідно до пункту 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає згідно розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації від 27 вересня 2007 року №626/2007-р в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межам с. Баламутівка, Бламутівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :03:013:0003.

Спірний договір оренди землі від 21.12.2007 Ярмолинецькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження райдержадміністрації від 27.09.2007 №626/2007, яка на час його укладення була законним розпорядником земель указаної категорії.

Проте, на час подачі позову та на час вирішення справи по суті, чинне законодавство у сфері землекористування зазнало суттєвих змін.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" № 1423-ІХ від 28 квітня 2021 року, що набрав чинності з 27 травня 2021 року, внесені зміни до законодавчих актів України. Земельний кодекс України у розділі X "Перехідні положення" доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім перерахованих у цьому пункті земель.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Таким чином, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, розташована на території колишньої Баламутівської сільської ради відноситься до території Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, яка перейшла у комунальну власність Розсошанської сільської ради в силу дії Закону.

Частиною 1 статті 148-1 Земельного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Таким чином, зміна власника земельної ділянки та передача її в комунальну власність позивачу не впливає на умови діючого договору оренди землі, на права та обов`язки орендаря та не тягне за собою зміну умов договору оренди землі.

Вказане кореспондується також з нормами статті 514 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з огляду на вказане, відповідно до чинного законодавства саме Розсошанська сільська рада наразі є власником земельної ділянки та стороною договору оренди землі (орендодавцем).

Положенням статті 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За приписами ч.1 ст.286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Статтею 36 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Згідно п. 14.1.136 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, що встановлені цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи, який виникає у платника за кожним податком і збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1. ст. 38 Податкового кодексу України).

Власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України).

Згідно умов договору орендна плата, обчислення розміру якої здійснюється з урахуванням індексів інфляції, вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі: на перші три роки в розмірі земельного податку, з послідуючим переглядом в наступні роки. Періодичність внесення орендної плати здійснюється в порядку та строки, встановлені законодавством України.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України орендна плата вноситься орендарем щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з статтею 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

При цьому згідно з пунктом 288.4 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

На підставі ст. 290.1 Податкового кодексу України, плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону, п.п. 28, 31 договору, орендодавець має право вимагати від орендаря, а орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Як слідує з інформації ГУ ДПС у Хмельницькій області від 21.02.2023 №2931/5/22-01-24-12, від 28.03.2023 №6018/5/22-01-24-12 відповідачем допускається систематична заборгованість з орендної плати за землю згідно договору.

Відповідно до листа фінансового відділу Розсошанської сільської ради №01-21/103 від 24.07.2023, вбачається, що згідно переліку боржників по сплаті податків станом на 01.07.2023 рік наданого Хмельницькою державною податковою інспекцією ГУ ДПС у Хмельницькій області, податковий борг за ФОП Сусляк (Трофімченко) Юлією Іванівною РНОКПП НОМЕР_1 становить 89 846,78 грн.

Відтак, як вбачається із поданих матеріалів, орендна плата за землю з 2021 року відповідачем не сплачувалась.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів зворотнього, у тому числі доказів на погашення вказаної заборгованості, відповідач суду не надав.

Порушення відповідачем умов договору оренди землі щодо несплати протягом тривалого періоду платежів за користування орендованою земельною ділянкою, як це передбачено відповідним договором, є істотним, оскільки в значній мірі позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема надходження відповідних коштів з орендної плати за землю до місцевого бюджету із подальшим їх розподіленням відповідно до законодавства. Представлений договір оренди не передбачає безоплатне користування, а отже позивач розраховує на надходження коштів від передання земельної ділянки в оплатне користування.

Частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно із пункту "д" статті 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Враховуючи наведене, під систематичною несплатою орендної плати, відповідно до положень статті 782 Цивільного кодексу України, слід розуміти невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Із системного аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто систематична несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, в тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору. Подібні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 31.07.2020 у справі № 479/1073/18, від 07.10.2020 у справі № 313/780/19, від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19, від 24.11.2021 у справі № 922/367/21, від 16.02.2022 у справі № 923/1427/20, від 14.06.2022 у справі № 923/614/21, від 13.12.2023 у справі № 909/419/22.

У свою чергу, у постанові від 10.11.2021 у справі № 175/642/19 Верховний Суд зазначив, що тлумачення пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України свідчить, що несплата орендної плати охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, відповідач мав сплачувати орендну плату у розмірі, порядку та строки визначені договором оренди земельної ділянки, проте тривалий час протягом 2021-2023 років орендну плату за орендовану земельну ділянку не сплачував.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними доказами обставини наявності зобов`язальних відносин між сторонами та заборгованості у відповідача з орендних платежів, яка утворилась внаслідок систематичної несплати відповідачем орендної плати за землю на момент звернення прокурора із позовом до суду.

Наголошуючи на наявності підстав для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки, прокурор у позовній заяві посилався на обставину порушення відповідачем істотної умови договору, а саме систематичної несплати орендних платежів.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частинами 1, 2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, у наведеній нормі йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке викликає для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 ЦК України.

Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічні правові висновки, які мають загальний характер щодо тлумачення застосування приписів частини другої статті 651 ЦК України, містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021у справі № 910/2861/18, постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13, від 14.10.2014 у справі № 3-143гс14, у яких, крім наведеного, зазначено, що у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинно вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Орендодавець, вступаючи у договірні відносини розраховує на належне і своєчасне виконання умов договору оренди, у тому числі і в частині внесення орендної плати, відтак порушення орендарем обов`язку з оплати оренди протягом тривалого періоду, що носить систематичний характер є істотним порушенням та підставою для розірвання такого договору в судовому порядку.

Положеннями пункту 32 договору оренди земельної ділянки передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її (їх) використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. Суд зауважував, що оскільки відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У постанові від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19 Верховний Суд зазначив, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому (після звернення з позовом про розірвання договору).

У зв`язку з тим, що відповідачем допущено систематичну несплату орендної плати за землю, що є порушенням умов договору та частини 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі", тому відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" та частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України існують підстави для припинення договору оренди землі від 21.12.2007 шляхом його розірвання за рішенням суду і в судовому порядку.

Щодо вимоги про повернення об`єкта оренди судом встановлено таке.

Положеннями пункту 21 договору оренди земельної ділянки передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно із частиною 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана.

Відповідно до вимог частини 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

З аналізу правових норм вбачається, що вимога про повернення земельної ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди землі. Отже, правовим наслідком розірвання договору оренди землі є обов`язок орендаря повернути земельну ділянку.

Так, із аналізу вищевказаних положень Закону та обставин справи встановлених судом вбачається, що розпорядником земельної ділянки є Розсошанська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області.

Враховуючи, викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача повернути Розсошанській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, передану в оренду на підставі договору оренди землі від 21.12.2007 (із змінами, внесеними 12.03.2009), є похідною та залежить від первинної вимоги про розірвання договору, та з огляду на те, що суд визнав обґрунтованою вимогу про розірвання договору оренди землі, є обґрунтованою та також підлягає задоволенню.

Згідно із п.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 21.12.2007 з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, укладений між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та фізичною особо-підприємцем Сусляк Юлією Іванівною щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів с. Баламутівка, Розсошанської сільської ради Хмельницького району.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця Сусляк Юлію Іванівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути територіальній громаді в особі Розсошанської сільської ради (вул. Центральна, 4, с. Розсоша, Хмельницький район, 31362, ) земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:013:0003 площею 12,4115 га, яка розташована за межами населених пунктів с. Баламутівка, Розсошанської сільської ради Хмельницького району

Стягнути з фізичної особи-підприємця Сусляк Юлії Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, код 02911102) 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.) витрат на оплату судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 18.03.2024.

Суддя М.Є. Муха

Виготовлено 2 примірники: 1 - до матеріалів справи, 2 - відповідачу ( ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) направити з повідомленням про вручення.

Направити на електронну адресу: Хмельницькій обласній прокуратурі ().

Направити до електронного кабінету: позивачу Розсошанській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області.