ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2024 р. Справа № 925/920/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Алданової С.О.

Владимиренко С.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кобиляцької Катерини Вікторівни

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.08.2023 (повне рішення складено 14.08.2023) (суддя Гладун А.І.)

у справі № 925/920/23 Господарського суду Черкаської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до фізичної особи-підприємця Кобиляцької Катерини Вікторівни

про стягнення 35 712,54 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - ТОВ "Бізнес Позика", позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Кобиляцької Катерини Вікторівни (далі - ФОП Кобиляцька К.В., відповідач) про стягнення 35 712,54 грн заборгованості за договором № 157743-КС-003 про надання кредиту від 03.07.2021 (далі - Договір), у тому числі 12 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 21 912,54 грн заборгованості за процентами; 1 800,00 грн заборгованості за комісією.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором у частині сплати платежів по тілу кредиту, процентах та за комісією.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.08.2023 у справі № 925/920/23 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Кобиляцької К.В. на користь ТОВ "Бізнес Позика" 12 000,00 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 21 912,54 грн заборгованості за процентами; 1 800,00 грн заборгованості за комісією; 2 147,20 грн судових витрат зі сплати судового збору.

4. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив із того, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит на умовах, встановлених у Договорі. Строк користування кредитом закінчився. Відповідач не повернув кредит позивачу у розмірі та строк, встановлені Договором.

Отже, відбулося порушення відповідачем грошового зобов`язання, зокрема прострочення повернення тіла кредиту, комісії за видачу кредиту та процентів за користування кредитом. Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача за Договором становить 35 712,54 грн, у тому числі 12 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 1 800,00 грн заборгованості по комісії за видачу кредиту (п. 3 Договору), 21 912,54 грн заборгованості за процентами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

5. Не погодившись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.08.2023 у справі № 925/920/23, ФОП Кобиляцька К.В. звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати вказане рішення та закрити провадження у справі.

6. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на таке:

- вимоги стягувача є необґрунтованими через те, що боржник - ФОП Кобиляцька К.В., не перебував у кредитних відносинах із ТОВ "Бізнес Позика";

- ФОП Кобиляцька К.В. не укладала кредитний договір з ТОВ "Бізнес позика" № 157743-КС-003 від 03.07.2021;

- зазначений договір було укладено з ОСОБА_1 як із фізичною особою, а не суб`єктом господарювання.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

7. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Алданової С.О., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Кобиляцької К.В. на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.08.2023 у справі № 925/920/23; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 20.12.2023.

8. Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Позиції учасників справи

9. Позивач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10. 03.07.2021 ТОВ "Бізнес Позика" (кредитодавець) та ФОП Кобиляцька К.В. (позичальник) уклали договір № 157743-КС-003 про надання кредиту (Договір, а.с. 11) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", згідно з п. 1 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Тип кредиту: кредит.

Строк кредиту: 24 тижнів.

Процентна ставка: в день 1,08047360, фіксована.

Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 1 800,00 грн.

Загальний розмір наданого кредиту: 12 000,00 грн.

Термін дії Договору до 18.12.2021.

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 30 000,00 грн.

11. Сторони погодили усі істотні умови Договору, зокрема домовилися про таке:

п. 2 - протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з Графіком платежів;

п. 3 - Графік платежів, за яким позичальник повинен повертати кредитні кошти, сплачувати проценти та комісію за надання кредиту, що нараховуються відповідно до цього Договору;

п. 5 - позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір;

п. 9 - інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Усі неврегульовані Договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

12. Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (а.с. 27-32) передбачено таке:

п. 4.2.2.2 - позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту, до закінчення терміну його дії;

п. 5.1 - обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно).

13. 03.07.2023 на виконання Договору кредитодавець перерахував кошти позичальнику в розмірі 12 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 420982575 з призначенням платежу: "Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 зг. до кредитного дог. №157743-КС-003 від 03.07.2021 Без ПДВ" (а.с. 16).

14. Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 9-10) станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача становила 35 712,54 грн, зокрема 12 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 21 912,54 грн - заборгованість по процентах; 1 800,00 грн - заборгованість за комісією.

15. Відповідач доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не подав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

16. Частинами першою та другою статі 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

17. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

18. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).

19. Згідно із ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

20. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

21. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

22. Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

23. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

24. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

25. Частинами першою та другою статті 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

26. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

27. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

28. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

29. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

30. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

31. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

32. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

33. На підставі встановлених обставин у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору позики (кредиту).

34. Як встановлено місцевим господарським судом і свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит на умовах, встановлених у Договорі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в розмірі 12 000,00 грн.

35. У відповідача, в свою чергу, виник обов`язок повернути кредит позивачу. Строк користування кредитом закінчився. Проте відповідач не повернув кредит позивачу у розмірі та строк, встановлені Договором.

36. Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача становить 35 712,54 грн, у тому числі: 12 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1 800,00 грн - заборгованість по комісії за видачу кредиту (п. 3 Договору); 21 912,54 грн - заборгованість за процентами за період з 03.07.2021 по 20.12.2021 за процентною фіксованою ставкою 1,08047360 % за кожен день користування кредитом від суми боргу 12 000,00 грн.

37. Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що ФОП Кобиляцька К.В. не укладала з ТОВ "Бізнес Позика" договір № 157743-КС-003 про надання кредиту від 03.07.2021. Зазначений договір було укладено з Кобиляцькою Катериною Вікторівною як з фізичною особою, а не суб`єктом господарювання.

38. Колегія суддів критично ставиться до даних тверджень відповідача, оскільки зі змісту договору № 157743-КС-003 про надання кредиту від 03.07.2021 вбачається, що він був укладений саме між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та фізичною особою-підприємцем Кобиляцькою Катериною Вікторівною.

39. Даний Договір підписаний фізичною особою-підприємцем Кобиляцькою Катериною Вікторівною електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-6029.

40. Згідно з п. 1 Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

41. Крім того, з візуальної форми послідовності дій Клієнта вбачається, що фізична особа-підприємець Кобиляцька Катерина Вікторівна ознайомилася з офертою та прийняла її умови, акцептувала умови оферти шляхом надсилання позивачу акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором G-6029. Після укладання Договору, позивач направив (розмістив) клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Договір та Правила кредитування направлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з відповідачем.

42. У подальшому в особистому кабінеті клієнта було розміщено підписаний Договір та Правила кредитування в цілодобовому онлайн доступі.

43. Відтак, колегія суддів зазначає, що відповідач знав та повинен був знати умови підписаного ним Договору та його правила, і в разі незгоди із зазначенням його в якості сторони Договору як фізичної особи-підприємця міг відмовитися від його підписання, висловити свої заперечення, не користуватися наданими коштами. Однак, відповідачем не надано таких доказів суду.

44. У зв`язку з наведеним, доводи скаржника є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються наявними матеріалами справи та наданими доказами, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

45. У ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

46. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

47. Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

48. Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

49. Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

50. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

51. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів" .

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

52. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.

53. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

54. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

55. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що з урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності, стверджуючи, що боржник - ФОП Кобиляцька К.В. не перебувала у кредитних відносинах із ТОВ "Бізнес Позика", саме відповідач несе тягар доказування вказаних обставин.

56. На підставі наявних у справі доказів у сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновків про те, що саме відповідач (а не фізична особа) не повернув кредит позивачу в розмірі та строк, встановлені кредитним договором, що породило саме для відповідача як фізичної особи-підприємця обов`язок із виконання умов Договору.

57. З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив у повному обсязі позовні вимоги про стягнення грошових коштів у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю позивачем у розумінні ст. 76-79 ГПК України.

58. За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення суду відхиляються апеляційним господарським судом як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження.

59. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

60. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

61. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

62. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

63. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Черкаської області від 10.08.2023 у справі № 925/920/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

64. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги ФОП Кобиляцької К.В. відсутні.

Судові витрати

65. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кобиляцької Катерини Вікторівни залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.08.2023 у справі № 925/920/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.О. Алданова

С.В. Владимиренко