ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Справа № 903/1017/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

від позивачів - не з`явилися

від відповідачів - не з`явилися

прокурор - Мельничук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 15 листопада 2023 року у справі №903/1017/23 (повний текст складено 23 листопада 2023 року, суддя Кравчук А.М.)

за позовом Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації та Західного офісу Держаудитслужби

до Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради

та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньдорбуд"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Волинська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, Західного офісу Держаудитслужби звернулася до Господарського суду Волинської області з позовом до Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньдорбуд" про визнання недійсним договору підряду від 18 серпня 2023 року №407 на суму 35612442 грн., укладеного між Управлінням освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради та ТОВ "Волиньдорбуд".

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15 листопада 2023 року у справі №903/1017/23 відмовлено у задоволенні позову Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, Західного офісу Держаудитслужби до Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньдорбуд" про визнання недійсним договору підряду від 18 серпня 2023 року №407 на суму 35612442 грн., укладеного між Управлінням освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради та ТОВ "Волиньдорбуд".

Вказане рішення обгрунтоване тим, що матеріалами справи не доведено порушення інтересів держави та суспільства укладенням спірного договору, метою якого є будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1" м. Ковеля. Судом встановлено, що договір підряду від 18 серпня 2023 року є частково виконаним, що підтверджується платіжними інструкціями від 02 жовтня 2023 року №3709, №3710, якими проведено оплату виконаних робіт згідно акта виконаних робіт №1 від 29 вересня 2023 року, та не заперечується прокуратурою. Відсутність відомостей про виконання спірного договору на веб-сайті "spending.gov.ua" чи в електронній системі закупівель під час подання позовної заяви не звільняє від обов`язку застосування наслідків його недійсності з метою ефективного способу захисту своїх прав з врахуванням статті 46 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Волинська обласна прокуратура звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 15 листопада 2023 року у справі №903/1017/23 та ухвалити нове, яким позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури задовольнити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що у відповідності до умов правочину, підрядник зобов`язаний виконати роботи, визначені цим договором та додатками до нього, відповідно до календарного графіка виконання робіт (додаток №2 до договору), не пізніше 28 лютого 2024 року (або до повного виконання сторонами договірних зобов`язань). Відтак, при укладенні договору від 18 серпня 2023 року №407 відповідачами узгоджено усі істотні умови правочину, серед яких - строки виконання робіт. Водночас, субвенція, надання якої передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2023 року №419, спрямовується саме на реалізацію відповідних проектів у разі дотримання ряду умов, зокрема завершення реалізації таких проектів до кінця поточного року (згідно пункту 4 Порядку). З урахуванням наведеного, Порядком, затвердженим постановою Уряду від 28 квітня 2023 року №419, встановлено граничні строки - до кінця 2023 року, в які саме й повинно бути завершено реалізацію відповідних проектів. При цьому, за умовами договору від 18 серпня 2023 року №407, який діє до 31 грудня 2024 року, та додатку №2 до правочину ("Календарний графік виконання робіт") передбачено завершення робіт та відповідно й реалізацію проекту: "Нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вулиці Незалежності, 29 у місті Ковелі Волинської області (основний корпус)" в лютому наступного року. Зважаючи на викладене, необгрунтованими є висновки суду першої інстанції, який у своєму рішенні вказав, що завершення реалізації проекту до кінця 2023 року (пункт 4 Порядку) не є обов`язковою умовою для укладення правочину (у даному випадку - договору підряду від 18 серпня 2023 року №407).

Прокурор зауважує, що під час розгляду справи судом першої інстанції Відповідач 1 жодним чином не спростував доводів прокурора з приводу того, що, оголошуючи закупівлю і укладаючи договір від 18 серпня 2023 року №407, Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради не могло виступати у якості замовника будівництва, як це визначено нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Скаржник також звертає увагу, що у рішенні суду першої інстанції вказано, що висновок від 18 жовтня 2023 року №47-в/02-23 спростовує твердження прокурора про можливість спричинення будівництвом об`єкта - укриття негативних наслідків для пам`ятки архітектури місцевого значення. Водночас, проаналізувавши указаний вище документ, суд залишив поза увагою той факт, що Відповідач 1, укладаючи оспорюваний договір на будівництво споруди напівзаглибленого типу з обвалуванням, попередньо не проводив археологічної розвідки чим порушив вимоги частини 2 статті 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Апелянт стверджує, що станом на момент звернення прокурора до суду з цим позовом доказів виконання (повністю/частково) оспорюваного договору не було (таких доказів, як зазначено вище, не існувало й на час відкриття провадження у даній справі). З огляду на вищенаведене, заявлена прокурором вимога про визнання недійсним оспорюваного договору (без вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) у контексті спірних правовідносин, відповідно до положень пунктів 2, 4 частини другої статті 16 ЦК України, є належним та ефективним способом захисту порушеного права, яка спрямована задля недопущення розвитку на підставі цього недійсного правочину відповідних йому правовідносин, пов`язаних з його виконанням. Подібні висновки (відносно належності і ефективності обраного способу судового захисту) Верховним Судом викладено у його ухвалі від 30 листопада 2023 року у справі №916/171/23.

Крім того, прокурор зазначає, що жодних документів, які б підтверджували фактичне виконання договору підряду від 18 серпня 2023 року №407, на момент звернення обласної прокуратури із цим позовом до суду узагалі не існувало. Варто заважити, що цих документів (актів форми КБ-2 та довідок форми КБ-3) відповідачі не надали до Господарського суду Волинської області, однак у оскаржуваному рішенні суд посилається на акт виконаних робіт від 29 вересня 2023 року №1, який під час розгляду справи №903/1017/23 не досліджувався. Вважаємо, що саме ці документи (акти форми КБ-2 та довідки форми КБ-3), зважаючи як на приписи Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Уряду від 01 серпня 2005 року №668, так і на положення оспорюваного правочину, а не виключно платіжні інструкції, долучені Відповідачем 1 до відзиву, підтверджують види і обсяг виконаних робіт, їх відповідність проектній документації на роботи, що виступають предметом цієї закупівлі, відсутність у замовника зауважень і претензій до підрядної організації.

Листом №903/1017/23/8222/23 від 14 грудня 2023 року матеріали справи було витребувано з Господарського суду Волинської області.

25 грудня 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №903/1017/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 грудня 2023 року у справі №903/1017/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 15 листопада 2023 року у справі №903/1017/23 та призначено судове засідання на "24" січня 2024 р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

12 січня 2024 року від Волинської обласної прокуратури надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що про виявлені факти порушень обласна прокуратура також додатково поінформувала Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області. Розглянувши звернення прокурора, Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області підтвердило наявність порушень у діях Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради (копія листа від 18 грудня 2023 року №04-17-06/7560 додається), вказавши, що до замовника будівництва можуть застосовуватися заходи впливу (згідно зі статтею 118 Бюджетного кодексу України). Лише після скерування прокурором листа від 18 грудня 2023 року №04-17-06/7560 на адресу Ковельського управління Державної казначейської служби України Волинської області останнім до Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради 28 грудня 2023 року застосовано заходи впливу, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 117 Бюджетного кодексу України (попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства). При цьому, розпорядника бюджетних коштів зобов`язано усунути виявлені порушення в строк до 31 грудня 2023 року (копія листа від 29 грудня 2023 року №01-17-10/1321 та попередження від 28 грудня 2023 року №02-15-06/1317 додаються). Відтак, у даному конкретному випадку має місце факт бездіяльності та неналежного виконання своїх повноважень Ковельським управління Державної казначейської служби України Волинської області, якому ще у серпні 2023 року (лист обласної прокуратури від 23 серпня 2023 року №15-1445вих-23) було відомо про порушення, допущені замовником робіт при проведенні закупівлі та укладенні правочину, однак заходи впливу до Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради останнім застосовано лише 28 грудня 2023 року.

Прокурор зауважує, що у даному випадку правомірним варіантом поведінки відповідачів є попереднє проведення археологічної розвідки в межах охоронної зони пам`ятки архітектури місцевого значення, а вже у подальшому - виконання робіт, передбачених договором підряду від 18 серпня 2023 року №407, в порядку їх черговості (додаток №2 до указаного правочину), зокрема, земляних робіт. А тому, прокурор, яким про виявлені порушення було поінформовано уповноважені органи (до позовної заяви долучено копію листа від 18.09.2023 №15-1570вих-23), мав легітимні очікування з приводу того, що відповідачі у даній справі діятимуть в установлений законом спосіб. Тобто, виконання робіт за договором (земляних робіт) повинно було розпочатися не раніше отримання замовником відповідного висновку наукових археологічних вишукувань - розвідки (як вже зазначено вище, такий висновок складено лише 18 жовтня 2023 року).

До даних пояснень додано копію листа від 18 грудня 2023 року №04-17-06/7560, копію листа від 29 грудня 2023 року №01-17-10/1321, а також попередження від 28 грудня 2023 року №02-15-06/1317, запит на отримання інформації до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

12 січня 2024 року від ТОВ "Волиньдорбуд" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно, до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що відповідно до постанови Кабміну від 01 серпня 2005 року № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" договір містить календарний графік виконання робіт (Додаток № 2- Календарний графік виконання робіт на об`єкті "Нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей № 1 м. Ковеля" на вулиці Незалежності, 29 у місті Ковелі Волинської області (основний корпус)) з переліком самих видів робіт (етапів, комплексів) з розбивкою на дати їх початку та закінчення (конкретних видів робіт які плануються виконати, чим дотримано пункт 17 Постанови №668 та відповідно дотримано вимоги частини 1 статті 41 Закону. Також відповідно до пункту 3 Договору "Строк виконання робіт" Підрядник зобов`язаний виконати роботи, визначені цим Договором та додатками до нього відповідно до календарного графіка виконання робіт (Додаток 2 до Договору) не пізніше 28 лютого 2024 року (або до повного виконання сторонами договірних зобов`язань). Зі змісту викладеного можна зрозуміти, що роботи згідно Договору можуть бути виконані і достроково, не порушуючи умов Договору та не завдаючи матеріальних збитків державі. Тому можна зробити висновок, що доводи прокуратури грунтуються на припущеннях та не відповідають дійсності, а договір укладений згідно чинного законодавства України.

Крім того, відповідач стверджує, що зі змісту заявленого позову вбачається, що його подано на захист порушених, на думку прокурора, матеріальних інтересів держави, а отже задоволенню такого позову мало б передувати доведення прокурором щонайменше суми збитків, понесених державою внаслідок укладення правочину на визначених сторонами умовах, та встановлення їх невигідності для держави.

15 січня 2024 року від Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. Управління зазначає, що за результатами проведення закупівлі було укладено Договір підряду від 18 серпня 2023 року №407, в якому сторони погодили всі істотні умови договору (ідентифікатор закупівлі: № UA -2023-07-19-004885-a). Підстави для визнання Договору, що оспорюється, недійсним, відсутні. Адже, як встановлено судом, згідно абзацу 5 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2023 року №419, зокрема завершення реалізації проекту до кінця поточного року, передбачено обов`язковість дотримання умов для отримання субвенції, а не зазначені обов`язкові умови для укладення договору підряду. Дозвіл на виконання будівельних робіт від 14 вересня 2023 року №ІУ79 дійсний та не оскаржувався. Що ж до потенційних негативних наслідків в разі визнання недійсним Договору підряду №407 від 18 серпня 2023 року, то непроведення нового будівництва укриття призведе до зниження якості освітніх послуг та освітніх втрат, а також поставить під загрозу життя та здоров`я учнів та працівників закладу освіти.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Бучинської Г.Б. судове засідання у справі №903/1017/23 24 січня 2024 року не відбулось.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2024 року у справі №903/1017/23 розгляд апеляційної скарги призначено на "28" лютого 2024 р. об 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 лютого 2024 року у справі №903/1017/23 розгляд апеляційної скарги відкладено на "13" березня 2024 р. об 12:00 год. Зобов`язано Волинську обласну військову адміністрацію до 08 березня 2024 року надати суду письмові пояснення щодо поданої Волинською обласною прокуратурою апеляційної скарги у даній справі із зазначенням порядку виконання Волинською обласною державною адміністрацією (Волинською обласною військовою адміністрацією) постанови Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2023 року №419 "Деякі питання надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на облаштування безпечних умов у закладах загальної середньої освіти" та наданням доказів перерахування коштів на її виконання.

07 березня 2024 року від Волинської обласної прокуратури надійшли додаткові пояснення. Прокурор зазначає, що відповідачами 28 лютого 2024 року укладено додаткову угоду №2, якою внесено зміни до пункту 3.1 договору підряду від 18 серпня 2023 року №407, зокрема в частині зобов`язань відповідача 2 виконати відповідні роботи не пізніше 30 квітня 2024 року. Такі дії відповідачів не відповідають їх попереднім заявам під час розгляду справи №903/1017/23, що також є свідченням недобросовісної поведінки.

13 березня 2024 року від ТОВ "Волиньдорбуд" надійшло клопотання з проханням долучити до матеріалів справи акти виконаних робіт, які підтверджують факт виконання робіт, які обумовлені у оспорюваному договорі.

Крім того, ТОВ "Волиньдорбуд" просить розглядати апеляційну скаргу без їх участі.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Статтею 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно частини 3 статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 80 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).

Відповідно до приписів статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 4 статті 269 ГПК України містить обмеження суду апеляційної інстанції щодо прийняття доказів на стадії апеляційного перегляду, пов`язуючи таке право суду з обов`язком учасника справи довести винятковість випадку, який має бути підтверджено доказами неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Подана прокурором додаткова угода №2 від 28 лютого 2024 року та подані ТОВ "Волиньдорбуд" акти виконаних робіт не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки заявниками не обгрунтовано неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції. Крім того, додаткова угода №2 від 28 лютого 2024 року датована вже після прийняття оскаржуваного рішення - 15 листопада 2023 року, а тому вона є новими доказами і не приймаються колегією суддів до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №922/393/18.

Безпосередньо в судовому засіданні прокурор повністю підтримала вимоги і доводи викладені у апеляційній скарзі.

Представники інших учасників в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2023 року за №419 "Деякі питання надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на облаштування безпечних умов у закладах загальної середньої освіти" затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на облаштування безпечних умов у закладах загальної середньої освіти, які визначають механізм надання та використання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на облаштування безпечних умов у закладах загальної середньої освіти.

Згідно пункту 3 Порядку субвенція спрямовується виключно на реалізацію проектів, пов`язаних із будівництвом, реконструкцією, реставрацією та капітальним ремонтом захисних споруд цивільного захисту у закладах загальної середньої освіти (зокрема виготовлення проектної (проектно-кошторисної) документації у разі її відсутності) відповідно до вимог ДБН В.2.2.5-97 "Захисні споруди цивільного захисту", Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд із фонду та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №138 та наказу МВС від 09 липня 2018 року № 579 "Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту" (далі - проекти). Під час воєнного стану в Україні за обґрунтованим поданням засновника закладу загальної середньої освіти, рішенням начальника обласної, Київської міської військової адміністрації субвенція в межах її обсягу, передбаченого для відповідного місцевого бюджету додатком, може бути спрямована на реалізацію проектів, пов`язаних з будівництвом, реконструкцією, реставрацією та капітальним ремонтом інших об`єктів, що становлять фонд захисних споруд цивільного захисту закладів загальної середньої освіти.

Згідно пункту 4 Порядку субвенція спрямовується на реалізацію проектів у разі дотримання таких умов:

- загальна чисельність учнів опорних закладів освіти (без урахування їх чисельності у філіях) становить не менше 200 осіб, а інших закладів загальної середньої освіти - не менше 350 осіб;

- реалізація проекту здійснюється на засадах співфінансування з місцевих бюджетів, визначених пунктом 5 цих Порядку та умов, при цьому джерелами співфінансування з місцевих бюджетів не можуть бути кошти державного фонду регіонального розвитку та міжбюджетних трансфертів із державного бюджету місцевим бюджетам;

- реалізація проекту спрямована на збільшення кількості здобувачів загальної середньої освіти, які можуть навчатися за очною формою в закладі та для яких можна забезпечити одночасне укриття в об`єкті, що становить фонд захисних споруд цивільного захисту, у разі виникнення надзвичайної ситуації, а також приведення існуючих об`єктів, що становлять фонд захисних споруд цивільного захисту, які не використовуються закладами освіти, у відповідність з вимогами нормативно-правових актів у сфері регулювання містобудівної діяльності та цивільного захисту;

- заклад освіти, в якому планується будівництво, реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів, що становлять фонд захисних споруд цивільного захисту, не має захисних споруд цивільного захисту чи найпростіших укриттів або має такі споруди, які потребують капітального ремонту чи реконструкції;

- завершення реалізації проекту до кінця поточного року.

Обов`язковою умовою фінансування за рахунок субвенції є попереднє спрямування коштів місцевих бюджетів за цільовим призначенням у частині співфінансування.

Субвенцією передбачено надання з державного бюджету обласному бюджету Волинської області 47163 тис. грн субвенції на облаштування у 2023 році безпечних умов у закладах загальної середньої освіти.

Згідно проектної заявки виконавчого комітету Ковельської міської ради "Нове будівництво укриття (ПРУ) закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вул. Незалежності, 29 у м. Ковелі Волинської області (основний корпус)" метою проекту є створення безпечного освітнього середовища в ЗЗСО з найбільшою кількістю учнів у Ковельській територіальній громаді шляхом нового будівництва укриття (ПРУ для використання як колективний засіб захисту учасників освітнього процесу в умовах воєнного стану. Завдання проекту: забезпечити можливість укриття учнів та працівників ЗЗСО "Ліцей №1 м. Ковеля" на території закладу в умовах загрози виникнення надзвичайних ситуацій воєнного, техногенного та природного характеру, радіаційної загрози та можливих терористичних проявів; створити умови для безпечної життєдіяльності учасників освітнього процесу, у тому числі для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Строк завершення реалізації проекту визначено 31 грудня 2023 року /т.1, а.с. 25-27/.

На виконання постанови Уряду Волинською обласною військовою адміністрацією 26 травня 2023 року видано розпорядження №238, яким затверджено перелік проектів, пов`язаних із будівництвом, реконструкцією, реставрацією та капітальним ремонтом захисних споруд цивільного захисту в закладах загальної середньої освіти (зокрема виготовлення проектної (проектно- кошторисної) документації в разі її відсутності) Волинської області. Згідно означеного переліку, обсяг субвенції на реалізацію проекту: "Нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вул. Незалежності, 29 у м. Ковелі Волинської області (основний корпус)" становить 20400 тис. гривень /т.1, а.с. 23-24/.

Управлінням освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради проведено відкриті торги з особливостями на закупівлю цих робіт (ідентифікатор закупівлі: №UA-2023-07-19-004885-а; оголошення про проведення закупівлі оприлюднено 19 липня 2023 року; опис предмета закупівлі: "Нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вулиці Незалежності, 29 у місті Ковелі Волинської області (основний корпус)"; джерело фінансування: кошти місцевого бюджету 15 939 686,52 грн, кошти Державного бюджету України 20 400 000 грн), переможцем яких стало ТОВ "Волиньдорбуд" /т.1, а.с. 29-40/.

18 серпня 2023 року між Управлінням освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради (замовник) та ТОВ "Волиньдорбуд" (підрядник) укладено договір підряду №407, згідно якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується у відповідності до умов даного договору виконати роботи по об`єкту: "Нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вулиці Незалежності, 29 у місті Ковелі Волинської області (основний корпус) 45210000-2 - Будівництво будівель за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника", а замовник - прийняти ці роботи та оплатити їх (пункт 1.1).

Підрядник повинен виконати передбачені договором роботи, якість яких відповідає умовам КНУ "Настанови з визначення вартості будівництва", затвердженої наказом Мінрегіону від 01 листопада 2021 року №281, а також державних стандартів, будівельник норм і правил, інших нормативних документів, проектно- кошторисної документації і договору (пункт 1.2).

Кількість та обсяги робіт повинні відповідати проектно-кошторисній документації (пункт 1.3).

Приймання - передача робіт за цим договором здійснюється за актом приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2 та довідкою форми КБ-3. Після завершення виконання робіт підрядник передає замовнику два примірники акту приймання - передачі виконаних робіт. Замовник протягом 3-х робочих днів з моменту отримання акту приймання - передачі перевіряє обсяги виконаних робіт, їх якість та відповідність умовам договору та підписує акт приймання - передачі, після чого повертає один екземпляр акту підряднику або надає підряднику мотивовану письмову відмову від підписання акту з вказівкою на недоліки, виявлені у виконаних роботах. Вказані недоліки підлягають усуненню підрядником за його рахунок протягом 3 календарних днів з моменту отримання письмової відмови замовника. Акт приймання - передачі при цьому підписується негайно після усунення відповідних недоліків підрядником (пункт 2.4).

Підрядник зобов`язаний виконати роботи, визначені цим договором та додатками до нього відповідно до календарного графіка виконання робіт (додаток 2 до договору) не пізніше 28 лютого 2024 року (або до повного виконання сторонами договірних зобов`язань). Строки виконання робіт можуть змінюватися із внесенням відповідних змін у договір у разі виникнення обставин непереборної сили; порушення умов фінансування; інших обставин за взаємною згодою сторін. Місце виконання робіт: вулиця Незалежності, 29, місто Ковель, Волинська область, Україна, 45000 (пункти 3.2, 3.3).

Ціна цього договору визначається згідно з пропозицією переможця процедури закупівлі. Договірна ціна будівельних робіт визначена на підставі проектно-кошторисної документації і складає 35 612 442,00 грн, в тому числі ПДВ 5 935 407,00 грн. Сума фінансування (співфінансування) на 2023 рік складає: державний бюджет 20 400 000,00 грн, місцевий бюджет 15 212 442,00 грн. Розрахунок договірної ціни, складений відповідно до пропозиції виконавця є невід`ємною частиною цього договору (пункт 4.1).

Ціна пропозиції залишається незмінною, крім випадків, передбачених "Настановою з визначення вартості будівництва", затвердженої наказом Мінрегіону від 01 листопада 2021 року №281 та випадків, визначених чинним законодавством. Порядок здійснення оплати: згідно бюджетного законодавства (пункт 4.2).

Розрахунки за виконані роботи здійснюються поетапно у безготівковій формі по факту виконання робіт на підставі наданих підрядником актів приймання-передач і виконаних робіт (Ф КБ-2в) та довідок (Ф КБ-3) протягом 7 робочих днів з дня підписання акту приймання - передачі виконаних робіт. Платіжні (фінансові) зобов`язання замовника за договором щодо оплати вартості виконаних роби виникають лише при наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань та за умови надходження коштів для оплати цих робіт на казначейський рахунок замовника (пункти 4.3 - 4.5 договору).

Договір є укладеним з моменту підписання його повноважними представниками сторін та діє до 31 грудня 2024 року або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 10.2).

Додатком №1 до договору сторони визначили договірну ціну на нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вулиці Незалежності, 29 у місті Ковелі Волинської області (основний корпус), що здійснюється в 2023-2024 роках /т.1, а.с. 47-48/.

Додатками №2, №3 визначено календарний графік виконання робіт на об`єкті, план-графік фінансування робіт, локальний кошторис на будівництво /т.1, а.с. 49-102/.

18 серпня 2023 року Управлінням освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради та ТОВ "Волиньдорбуд" підписано протокол засідання робочої групи, яким вони підтвердили, що з метою виконання робіт згідно договору підряду від 18 серпня 2023 року замовником подано документи до Державної інспекції архітектури та містобудування України для отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Сторони погодили, що фактичне виконання робіт за договором буде розпочате після отримання відповідного дозволу.

Згідно здійсненого ТОВ "Шинака-Україна" робочого проекту "Нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вул. Незалежності, 29 у м. Ковелі Волинської області (основний корпус)" тривалість будівництва визначена 6 місяців.

У листі від 23 серпня 2023 року №15-1445ВИХ-23 /т.1, а.с. 103/ прокурор звертався до Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, Ковельського управління Державної казначейської служби України Волинської області, Волинської обласної військової адміністрації про надання інформації щодо цільового використання коштів на спірному будівництві до 04 вересня 2023 року.

Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області у листах від 28 серпня 2023 року, 13 вересня 2023 року /т.1, а.с. 106, 121/ повідомила прокуратуру про відсутність підстав для проведення ревізії в Управлінні освіти у III-IV кварталах 2023 року.

Ковельське управління Державної казначейської служби України Волинської області у листі від 04 вересня 2023 року вказало, що на казначейство не покладено функцій контролю за господарськими операціями розпорядників коштів /т.1, а.с. 107-108/.

Волинська обласна військова адміністрація у листі від 04 вересня 2023 року зазначила, що Управління освіти Ковельської міської ради самостійно проводить діяльність у сфері публічних закупівель та несе повну відповідальність за недотримання норм Закону України "Про публічні закупівлі". Листом від 31 серпня 2023 року управління попереджено про недопущення нецільового використання бюджетних коштів та наголошено на дотриманні умов, передбачених Порядком та умовами надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на облаштування безпечних умов у закладах загальної середньої освіти /т.1, а.с. 109/.

Рішенням Ковельської міської ради №39/35 від 27 червня 2013 року "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в постійне користування" затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надано в постійне користування Загальноосвітній школі І - III ступенів №1 м. Ковеля земельну ділянку площею 19 756 кв.м. із кадастровим номером :04:002:0066, що знаходиться по вул. Незалежності, 29, у м. Ковель Волинської області для розміщення і обслуговування закладу освіти /т.1, а.с. 136/.

30 серпня 2023 року Державною інспекцією архітектури та містобудування України відмовлено Управлінню освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради у видачі дозволу на виконання будівельних робіт "нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вул. Незалежності, 29 у м. Ковелі Волинської області (основний корпус) /т.1, а.с. 158/.

Рішенням Ковельської міської ради №40/2 від 06 вересня 2023 року припинено право постійного користування Загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №1 м. Ковеля земельною ділянкою площею 19 756 кв.м. із кадастровим номером :04:002:0066, що знаходиться по вул. Незалежності, 29, у м. Ковель Волинської області. Надано Управлінню освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради в постійне користування вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти/ код виду цільового призначення 03.02/ /т.1, а.с. 137/.

Дозвіл на виконання будівельних робіт отримано 14 вересня 2023 року за №УІ79.

25 вересня 2023 року Департаментом культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації видано Управлінню освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради припис №3 щодо негайного припинення проведення земельних робіт в зоні охорони пам`ятки архітектури місцевого значення (Культова споруда мур., 1700р, охоронний №22-м, взято на облік рішенням Виконавчого комітету Волинської обласної ради народних депутатів від 22.07.1985 №228), які проводяться без попередніх археологічних розвідок /т.2, а.с. 9/.

У листі від 06 жовтня 2023 року департамент зазначає, що на виконання припису Управлінням освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради земляні роботи на спірному об`єкті не проводяться /т.2, а.с. 11/.

Згідно висновку ДП "Науково-дослідний центр "Охоронна археологічна служба України" інституту археології НАН України від 18 жовтня 2023 року №47-в/02-23, здійсненого на замовлення Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради, внаслідок відсутності археологічного культурного шару на земельній ділянці може бути реалізований проект "Нове будівництво укриття закладу середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" без необхідності проведення наукових археологічних досліджень чи археологічного нагляду /т.2, а.с. 24-26/.

Крім того, матеріали справи містять платіжні інструкції від 02 жовтня 2023 року №3709, №3710, якими проведено оплату виконаних робіт згідно акту виконаних робіт №1 від 29 вересня 2023 року.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ГПК).

Зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України вбачається, що кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц та від 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18, від 09 лютого 2021 року у справі №381/622/17, від 15 лютого 2023 року у справі №910/18214/19.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Встановлені законом матеріально-правові способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom), заява №22414/93, Європейський суд з прав людини виснував, що зазначена норма Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення саме порушеного права особи, яка звернулася за судовим захистом. Натомість застосування судом неефективного способу захисту створює лише видимість захисту права особи, в той час як насправді таке право залишається незахищеним, що не відповідає статті 13 Конвенції.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц.

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 1 Закону "Про публічні закупівлі" публічна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Послуги - будь-який предмет закупівлі, крім товарів і робіт, зокрема транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-дослідні або дослідно-конструкторські розробки, медичне та побутове обслуговування, найм (оренда), лізинг, а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт, поточний ремонт з розробленням проектної документації (пункти 22, 21 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі").

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Сутність публічної закупівлі полягає у забезпеченні виникнення прав та обов`язків у замовників (зобов`язання зі сплати коштів за придбані товари, виконані роботи чи надані послуги) та учасників процедур закупівель (продажу таких товарів, виконанні робіт чи наданні послуг учасником за результатами проведення процедури закупівлі) у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі".

Рішення, яке приймається за наслідками розгляду та оцінки тендерних пропозицій, про визначення переможця та намір укласти з ним договір, є частиною процедури закупівлі (пункти 7, 8 частини 1 статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі").

Якщо публічна закупівля завершується оформленням відповідного господарського договору, то оскаржити можна такий договір, а вимога про визнання недійсною закупівлі, зокрема в частині визнання недійсним реалізованого рішення тендерного комітету про визначення переможця торгів та намір укласти з ним договір, не є ефективним способом захисту. При цьому, оскільки процедура закупівлі завершується укладенням договору, рішення уповноваженої особи замовника, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору).

Обрання неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі №924/1288/21 та постановах Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі №902/83/22, від 23 серпня 2023 року у справі №903/745/22, від 16 серпня 2023 року у справі №922/623/22.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Абзацами 1 - 3 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

За частинами 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Норма аналогічного змісту міститься у частині 1 статті 208 Господарського кодексу України.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року №922/1391/18, ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також з`ясувати наявність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б в однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків.

Питання про те, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідною особою, як і спрямованість умислу особи, може доводитися іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом. При цьому вирок суду, постановлений у кримінальній справі, не є єдиним та обов`язковим доказом вини.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладено і в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №910/1421/16, від 15 лютого 2018 року у справі №911/1023/17, від 17 квітня 2018 року у справі №910/1424/16, від 31 травня 2018 року у справі №911/639/17, від 09 липня 2019 року у справі №911/1113/18, від 10 червня 2021 року у справі №910/114/19, від 15 грудня 2021 року у справі №910/6271/17 від 13 січня 2022 року у справі №908/3736/15.

Як було встановлено місцевим судом так і з перевіреного колегією суддів вбачається, що прокуратура вбачає порушення інтересів держави в пункті 3.1 оскаржуваного договору від 18 серпня 2023 року, яким передбачено завершення робіт не пізніше 28.02.2024.

Проте матеріалами справи не доведено порушення інтересів держави та суспільства укладенням спірного договору, метою якого є будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1" м. Ковеля.

Як вже зазначалося вище, 18 серпня 2023 року між Управлінням освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради (замовник) та ТОВ "Волиньдорбуд" (підрядник) укладено договір підряду №407, згідно якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується у відповідності до умов даного договору виконати роботи по об`єкту: "Нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вулиці Незалежності, 29 у місті Ковелі Волинської області (основний корпус) 45210000-2 - Будівництво будівель за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника", а замовник - прийняти ці роботи та оплатити їх (пункт 1.1).

Договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/ спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

З аналізу правової природи відкритих торгів як способу забезпечення потреб замовника шляхом закупівлі товарів, робіт, послуг, ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення відкритих торгів, оформлення за їх результатом договору про закупівлю, є правочином, який може бути визнаний недійсним у судовому порядку з підстав недодержання при його вчиненні вимог, передбачених частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України. При цьому підставою визнання такого договору недійсним є порушення передбачених законодавством правил проведення торгів, визначених, зокрема, Законом України "Про публічні закупівлі", та наслідком проведення яких фактично є дії сторін щодо укладання договору.

Положеннями статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, прокурором/позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також доведено наявність порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсним правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18, від 09 лютого 2021 року у справі №381/622/17 (пункт 14).

Отже, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Але це означає лише те, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тлумачення змісту частини першої статті 216 Цивільного кодексу України свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю.

Такі юридичні наслідки під час виконання сторонами недійсного правочину поєднуються з реституційними, які полягають у поверненні в натурі кожною стороною одна одній, одержаного ними на виконання цього правочину.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

Як вбачається, позовна вимога прокурора про визнання недійсним договору у цій справі не містить вимоги про застосування наслідків недійсності вказаного правочину - двосторонньої чи односторонньої реституції або стягнення збитків в дохід держави.

Разом з тим, прокурор посилаючись на необхідність захисту інтересів держави, вказує, що обраний спосіб захисту є належним та ефективним.

Суд погоджується з твердженням прокурора щодо належності обраного прокурором способу захисту, проте в контексті спірних правовідносин, вважає, що такий спосіб захисту не відповідає критерію ефективності та поновленню порушених прав держави, про які стверджує прокурор.

Судом береться до уваги, що предметом спірного договору підряду є виконання робіт з будівництва "Нове будівництво укриття закладу загальної середньої освіти "Ліцей №1 м. Ковеля" на вулиці Незалежності, 29 у місті Ковелі Волинської області (основний корпус) 45210000-2 - Будівництво будівель за ДК 021:2015.

Відповідно до вимог частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, у разі неможливості повернення всього, отриманого за недійсним правочином (зокрема, якщо одержане полягає у виконаній роботі), сторона повинна відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Прокурор зазначає, що на день звернення з позовом у нього ще не було інформації щодо часткового виконання договору, у зв`язку з чим не пред`являлась вимога щодо приведення сторін у попередній стан.

Однак з дослідженого судами вбачається, що договір підряду від 18 серпня 2023 року є частково виконаним, що підтверджується платіжними інструкціями від 02 жовтня 2023 року №3709, №3710, якими проведено оплату виконаних робіт згідно акта виконаних робіт №1 від 29 вересня 2023 року, та не заперечується прокуратурою.

Згідно пояснень представника відповідача 2 виконання договору розпочато закупівлею необхідних матеріалів до початку виконання будівельних робіт і задовго до підписання актів виконаних робіт.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26 травня 2023 року у справі №905/77/21 (пункт 48) сформулював такий правовий висновок: "Позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом. Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача. Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача. Водночас, у випадку звернення прокурора в інтересах держави з позовом про визнання недійсним виконаного/частково виконаного договору про закупівлю без заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, виключається як необхідність дослідження господарськими судами наслідків визнання договору недійсним для держави як позивача, так і необхідність з`ясування того, яким чином будуть відновлені права позивача, зокрема, обставин можливості проведення реституції, можливості проведення повторної закупівлі товару (робіт, послуг) у разі повернення відповідачем коштів, обов`язку відшкодування іншій стороні правочину вартості товару (робіт, послуг) чи збитків, оскільки обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові".

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03 грудня 2021 року у справі №906/1061/20 зазначила, що до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього, законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків, визначених в статті 216 Цивільного кодексу України, або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності правочину, визнаного таким судом, є обов`язковими та не можуть бути проігноровані його сторонами.

Згідно з частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України, якщо визнаний судом недійсний правочин вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Оскільки договір підряду від 18 серпня 2023 року є частково виконаним, то визнання його недійсним без одночасного застосування наслідків недійсності правочину не призведе до поновлення майнових прав держави, а тому апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині з підстав обрання прокурором неефективного способу захисту.

Як правильно зазначив місцевий суд, відсутність відомостей про виконання спірного договору на веб-сайті "spending.gov.ua" чи в електронній системі закупівель під час подання позовної заяви не впливає на ефективність способу захисту у даній справі, оскільки прокурор не був позбавлений можливості у суді першої інстанції скористатись своїми процесуальними правами передбаченими статтею 46 ГПК України та доповнити позовні вимоги вимогою про застосування наслідків недійсності правочину.

У листі від 23 серпня 2023 року №15-1445ВИХ-23 прокурор звертався до Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, Ковельського управління Державної казначейської служби України Волинської області, Волинської обласної військової адміністрації про надання інформації щодо цільового використання коштів на спірному будівництві до 04 вересня 2023 року.

Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області у листах від 28 серпня 2023 року, 13 вересня 2023 року повідомила прокуратуру про відсутність підстав для проведення ревізії в Управлінні освіти у III-IV кварталах 2023 року.

Ковельське управління Державної казначейської служби України Волинської області у листі від 04 вересня 2023 року вказало, що на казначейство не покладено функцій контролю за господарськими операціями розпорядників коштів.

Волинська обласна військова адміністрація у листі від 04 вересня 2023 року зазначила, що Управління освіти Ковельської міської ради самостійно проводить діяльність у сфері публічних закупівель та несе повну відповідальність за недотримання норм Закону України "Про публічні закупівлі". Листом від 31 серпня 2023 року управління попереджено про недопущення нецільового використання бюджетних коштів та наголошено на дотриманні умов, передбачених Порядком та умовами надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на облаштування безпечних умов у закладах загальної середньої освіти.

Прокурор не був позбавлений можливості звернутися до сторін оспорюваного правочину для отримання інформації про виконання договору.

Згідно платіжної інструкції №3710 від 02 жовтня 2023 року були оплачені роботи згідно акту виконаних робіт №1 від 29 вересня 2023 року на суму 1 961 140 грн. Отже на день звернення з позовом 26 вересня 2023 року роботи за договором з врахуванням часу, необхідного для підготовки і проведення були частково виконані.

Крім того, прокурор також мав право звернутися із заявою про забезпечення позову як до моменту подання позовної заяви, так і після звернення до суду, однак таких дій вчинено не було. Твердження апелянта про те, що прокуратура вважала неможливим виконання підрядних робіт з огляду на умови договору та певну етапність їх проведення є виключно припущеннями прокурора, що не позбавляло заявника звернутися до суду із заявою про забезпечення позову або із доповненням позовних вимог.

Колегія суддів не бере до уваги посилання прокурора на ухвалу Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі №916/171/23, якою апелянт намагається довести ефективність заявленого прокурором способу захисту, оскільки у зазначеній справі Верховним Судом було вказано на можливість визнання недійсним договору через відхилення доказів часткового виконання оспорюваного договору з огляду на порушення процедури їх подання. Тобто, обставини справи не є подібними.

Таким чином, доводи прокурора, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 15 листопада 2023 року у справі №903/1017/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 15 листопада 2023 року у справі №903/1017/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/1017/23 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "14" березня 2024 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.