ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2024 р. Справа № 924/1319/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", м. Чернівці

до 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, м. Хмельницький

про стягнення 126 654,00 грн. з яких 97 085,57 грн. основного боргу, 24 380,14 грн. інфляційних втрат, 5 188,29 грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача - Чорна М.С. - згідно наказу, посадова інструкція

від відповідача - Світана З.О. - згідно витягу

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 27.02.2024р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

25.12.2023р. до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія, м. Чернівці до 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, м. Хмельницький про стягнення 126 654,00 грн. з яких 97 085,57 грн. основного боргу, 24 380,14 грн. інфляційних втрат, 5 188,29 грн. 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюку І.В.

Ухвалою суду від 29.12.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначити судове засідання на 10:00 год. „30" січня 2024 року.

30.01.2024р. у судовому засіданні суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви до 10:30 27.02.24р.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач звернувся з позовною заявою до суду про стягнення з відповідача 97 085,57 грн. основного боргу, 24 380,14 грн. інфляційних втрат, 5 188,29 грн. 3% річних.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до якого відповідач приєднався у встановленому порядку, позивач поставив відповідачеві електричну енергію, вартість якої у сумі 97085,57 грн., січень-березень 2022р., останній не оплатив у строки і порядку, встановлені договором.

Відповідач у направленому суду відзиві від 17.01.2024р. із позовними вимогами не погоджується, посилаючись на те, що між 4 ДПРЗ та ТОВ «ЧОЕК» було укладено договір постачання електричної енергії споживачу №14 від 10.08.2021р. Відповідно до п. 2.4. вказаного договору, період постачання електричної енергії за Договором: з 10.08.2021 по 31.12.2021. Згідно пункту 13.1 Договору договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами, скріплення печатками Сторін (за наявності) і діє до 31.12.2021 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків, що залишилися не виконаними до їх повного виконання.

Відповідач вказує, що повністю виконано умови Договору про постачання електричної енергії та оплачено в повному обсязі за постачання електричної енергії протягом дії Договору, тобто по 31.12.2021р.

У відповіді на відзив від 14.02.2024р. позивач не погоджується із доводами відповідача у відзиві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Крім цього зазначає, що після завершення дії договору, 4 ДПРЗ будучи споживачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» не припинив споживання електричної енергії та не подав жодних листів про незгоду щодо продовження її постачання. Також зазначає, що споживач продовжив споживати електричну енергію, яку останньому постачав Позивач що підтверджується, на думу позивача, листом від Хмельницькобленерго від 30.05.2022р.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 429 від 14.06.2018 Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

26.05.2022р. листом №1857 ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" звернулася до АТ "Хмельницькобленерго" про підтвердження інформації про те, що 4 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області в січні-березні 2022р. було включено до реєстру споживачів ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" як постачальника електричної енергії та надання відомостей про обсяги споживання електричної енергії за даним споживачем у вказаному періоді.

Листом №2022-0513-1917 від 30.05.2022р. АТ "Хмельницькобленерго" повідомив, що січень-березень 2022р. 4 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області було включено до реєстру споживачів Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" з наступними обсягами споживання електричної енергії: січень 2022р. - 8701 кВТ/год., лютий 2022р. - 6359 кВт/год., березень 2022р. - 1683 кВт/год.

Відповідно до абз. 5 п. 13 Розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - ЗУ "Про ринок електричної енергії"), фактом приєднання споживача до умов договору постачання(акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та /або факт споживання електричної енергії.

Позивачем оприлюднено Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та публічну комерційну пропозицію на офіційному вебсайті http://ek.cv.ua/

Відповідно до пункту 1.1 Публічного договору цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору

Пунктом 1.2. Договору визначено, що умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р., та є однаковими для всіх споживачів.

Згідно п. 2.1. Договору, ТОВ "ЧОЕК" (Постачальник) продає електричну енергію КП Споживач для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

За змістом даного Публічного договору та комерційної пропозиції, відповідач як споживач прийняв на себе зобов`язання забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг (пп. 1 п. 6.2).

Даним договором передбачено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та пов`язаних з її постачанням послуг (пп. 1 п. 6.2).

Крім того, договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання (п. 13.1).

Згідно доданого в матеріали справи актів прийняття-передавання товарної продукції електричної енергії та рахунків відповідачем за січень 2022р. спожито - 8701 кВт/ год., за лютий 2022р. спожито 6359 кВт/год., за березень 2022р. - 1683 кВт/год. Вказані акти відповідачем не підписано, однак згідно копій фіскальних чеку, накладних Укрпошти та описів вкладення у цінний лист надсилалися відповідачу.

Позивачем було направлено претензію №1264 від 07.04.2022р з вимогою сплатити борг у сумі 97085,57 грн., яка залишена без відповіді.

Оскільки заборгованість за договором відповідачем не погашена, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача у примусовому порядку 97 085,57 грн. основного боргу, 24 380,14 грн. інфляційних втрат, 5 188,29 грн. 3% річних

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії визначає Закон України "Про ринок електричної енергії (далі - Закон), який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до частин 1, 2, 7 статті 56 Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником, постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами, умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з частиною 11 цієї статті Закону Регулятор (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, п. 72 ст. 1 Закону) затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії".

Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону установлено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За визначенням пункту 93 статті 1 Закону універсальна послуга - це постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України;

У відповідності до частин 1, 4 статті 63 Закону універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

У ході розгляду справи доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача боргу в сумі 97085,57грн. підтверджені сукупністю наданих доказів.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 24380,14 грн. інфляційних втрат за період березень 2022р. по листопад 2023р., квітень 2022р. по листопад 2023р., травень 2022р. по листопад 2023р., та 5188,29 грн. 3% річних за період з 21.02.2022р. по 20.12.2023р., з 21.03.2022р. по 20.12.2023р., з 21.04.2022р. по 20.12.2023р., судом приймається до уваги таке.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Із врахуванням вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 24380,14 грн. інфляційних втрат за період березень 2022р. по листопад 2023р., квітень 2022р. по листопад 2023р., травень 2022р. по листопад 2023р., та 5188,29 грн. 3% річних за період з 21.02.2022р. по 20.12.2023р., з 21.03.2022р. по 20.12.2023р., з 21.04.2022р. по 20.12.2023р. обґрунтовано вірними та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевказане, наведені вище положення ГПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Стягнути з 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (29008, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 1/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецькуа обласна енергопостачальна компанія" (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, буд. 6, ) 97 085,57 грн. (дев`яносто сім тисяч вісімдесят п`ять гривень 57 коп.) основного боргу, 24380,14 грн. (двадцять чотири тисячі триста вісімдесят гривень 14 коп.) інфляційних втрат, 5 188,29 грн. (п`ять тисяч сто вісімдесят вісім гривень 29 коп.) 3% річних, 2 684,00грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 11.03.2024р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 3 прим.:

1- до справи;

2) позивачу на ел.

представнику позивача Бубзі І.О. -

3) відповідачу 29008, м. Хмельницький, вул. Героїв Чорнобиля, 1/1 (код 37971953)