ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.2024м. СумиСправа № 920/131/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Резніченко О.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/131/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» (вул. Острозьких Князів, буд. 32/2, м. Київ, 01010, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (вул. Лебединська, 13, м. Суми, 40021, )

про стягнення 176575,42 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 176 575,42 грн заборгованості по договору №06/349/17-МА від 30.12.2016 та додаткових угод №1 від 17.03.2017, №2 від 29.12.2017, якою договір №06/344/17-МА від 30.12.2016 було викладено в новій редакції, №3 від 28.06.2019, №4 від 21.12.2020, №5 від 01.06.2022, №6 від 23.12.2022, №7 від 24.03.2023, №8 від 26.09.2023, а саме: 148248,78 грн заборгованості, 1922,73 грн 3% річних, 2412,98 грн інфляційні витрати, 23 990,93 грн пеня. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем умов договору від 30.12.2016 №06/349/17-МА (з додатковими угодами) у частині оплати наданих позивачем інформаційних послуг.

Ухвалою суду від 13.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Ухвала про відкриття провадження відповідачем отримана 13.02.2024 о 15:12 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

Відповідач відзив у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не подав.

28.02.2024 відповідач подав заяву про продовження строку для подання відзиву до 11.03.2024 (вх №1108). Однак відповідач ні станом на 11.03.20204, ні станом на день розгляду справи відзив на позов не подав, що не дає можливості суду взагалі розглядати питання про прийняття відзиву.

Тому відповідно до ч.9 ст. 165 ГПК України суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Також відповідач подав заяву проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та просить суд здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження (вх №1106 від 28.02.2024).

Зазначене клопотання представник відповідача обґрунтовує ст. 250 ГПК України. Так, даною статтею передбачено право відповідача подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а саме ч.4 ст. 250 ГПК України.

Однак, відповідно до ч.7 ст. 250 ГПК України частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Визначення малозначної справи надається у ч. 5 ст. 12 ГПК України.

Так, ціна позову у даній справі є 176575 грн 42 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто справа є малозначною в силу прямої вказівки закону. Тому така справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, а у задоволенні клопотання відповідача суд відмовляє.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» (далі - Позивач, ТОВ «Регіональна газова компанія») та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (далі - Відповідач, АТ «Сумигаз») 30.12.2016 укладено Договір № 06/349/17- МА (далі - Договір), відповідно до якого ТОВ «Регіональна газова компанія», як Сторона-1, надає АТ «Сумигаз», як Стороні-2, право строкового платного користування програмними продуктами в тому числі оновлення, додатки, доповнення та/або розширення функціоналу, а АТ «Сумигаз», як Сторона-2, зобов`язується сплатити за надані права та послуги обумовлену цим Договором суму.

До Договору сторонами було укладено ряд додаткових угод, зокрема Додаткову угоду №1 від 17.03.2017, Додаткову угоду №2 від 29.12.2017, якою Договір № 06/344/17-МА від 30.12.2016 було викладено в новій редакції, Додаткову угоду №3 від 28.06.2019, Додаткову угоду №4 від 21.12.2020, Додаткову угоду №5 від 01.06.2022, Додаткову угоду №6 від 23.12.2022, Додаткову угоду № 7 від 24.03.2023 та Додаткову угоду № 8 від 26.09.2023 року.

Відповідно до п.1.1. Договору (в новій редакції згідно Додаткової угоди №2 від 29.12.2017, зі змінами внесеними Додатковою угодою №4 від 21.12.2020), ТОВ «Регіональна газова компанія», як Сторона-1, надає АТ «Сумигаз», як Стороні-2, право використання програмним продуктом у вигляді доступу до онлайн сервісу для відображення інформації супутникового моніторингу та контролю транспортних засобів у кількості 309 штук, а АТ «Сумигаз», як Сторона-2, зобов`язується сплатити за надані права обумовлену цим Договором суму.

Відповідно до п. 8.1. Договору (в редакції Додаткової угоди №8 від 26.09.2023) цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін, діє з 01.01.2017 до 26.10.2023 р. включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

Згідно п. 4.2 Договору Сторона-1 має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за цим Договором.

Сторона-2 на підставі положень п. 4.3 Договору зобов`язана серед іншого своєчасно та в повному обсязі проводити оплати за цим Договором.

Згідно п.2 Додаткової угоди №5 від 01.06.2022 до Договору №06/349/17-МА від 30.12.2016 Сторони домовилися викласти з 01 січня 2023 року пункт 3.1 Договору щодо оплати послуг у наступній редакції:

«За використання програмного продукту у вигляді доступу до онлайн сервісу Сторона-2 щомісячно сплачує 49440 (сорок дев`ять тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок), без ПДВ Стороні-1.

Строк проведення розрахунків - до 25 числа місяця, що передує місяцю надання послуг.»

Згідно умов Договору ТОВ «Регіональна газова компанія» надало АТ «Сумигаз» у серпні, вересні, жовтні 2023 року послуги, передбачені Договором, на загальну суму 148248,78 грн, що підтверджується Актами надання послуг №РЕЯ73001516 від 31.08.2023, №РЕЯ73001729 від 30.09.2023, №РЕЯ73001938 від 26.10.2023, за допомогою системи електронного документообігу «M.E.Doc» у вигляді електронних документів (Е-документи).

Відповідно до п. 2.10 Додаткової угоди № 3 від 29.07.2019 до Договору № 06/349/17-МА від 30.12.2016 року Сторони домовилися, що Е-документи, які відправлені та підписані Сторонами з використанням ЕП (електронного підпису), мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носії.

Вищезазначені Акти надання послуг №РЕЯ73001516 від 31.08.2023, №РЕЯ73001729 від 30.09.2023, №РЕЯ73001938 від 26.10.2023 підписані електронними підписами ТОВ «Регіональна газова компанія» та АТ «Сумигаз», на підтвердження чого позивач надав роздруківки протоколів руху документу/звіту та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій з системи електронного документообігу «M.E.Doc».

В порушення умов Договору АТ «Сумигаз» не здійснило оплату отриманих послуг, наданих ТОВ «Регіональна газова компанія» в серпні, вересні, жовтні 2023 року на виконання умов Договору.

Тому позивач був змушений звернутися до суду із позовом про стягнення як основного боргу в розмірі 148248 грн 78 коп., так і 23990 грн 93 коп. пені, 1922 грн 73 коп. 3% річних та 2412 грн 98 коп. інфляційних втрат.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується факт надання послуг позивачем за серпень-жовтень 2023 на загальну суму 148248 грн 78 коп. відповідно до умов договору. Відповідачем не подано доказів сплати заборгованості за договором та не спростовано належними та допустимими доказами вимог позивача. тому суд вважає позов у частині стягнення основного боргу у розмірі 148248 грн 78 коп. обґрунтованим.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 5.1. Договору у випадку порушення Договору Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у разі порушення Стороною-2 строків оплати, визначених розділом 3 цього Договору, Сторона-2 сплачує Стороні-1 пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом установлено, що грошове зобов`язання АТ «Сумигаз» за серпень, вересень та жовтень 2023 року є простроченим, у зв`язку з цим, враховуючи положення п. 5.2 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, АТ «Сумигаз» зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням пені, індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Щодо стягнення пені.

Позивач просить стягнути 23990 грн 93 коп. пені за загальний період з 26.07.2023 по 06.02.2024 на підставі п. 5.2. договору.

Позивачем подано розрахунок (а.с. 41).

Судом перевірено розрахунок та установлено, що пеня нарахована у розмірі 0,1% за кожний період окремо, початок прострочки визначено з урахуванням з урахуванням умов договору щодо проведення розрахунків. Також позивачем ураховано положення ч.6 ст. 232 ГПК України.

Однак сторони погодили, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ. Так, позивач, необґрунтовано застосував розмір пені 0,1% до заборгованості за вересень 2023 та нарахував 8616 грн 96 коп.

Судом зроблено перерахунок пені за подвійною обліковою ставкою за період з 26.08.2023 до 06.02.2024 та установлено, що стягненню підлягає 8219 грн 87 коп.

Також позивачем необґрунтовано нараховано 5869 грн 20 коп. пені за період з 26.09.2023 по 06.02.2024 (зобов`язання жовтня 2023), виходячи із розміру 0,1%.

Судом зроблено перерахунок, стягненню підлягає 5309 грн 96 коп.

Таким чином, суд задовольняє вимоги щодо стягнення 23034 грн 60 коп. пені, у стягненні 956 грн 33 коп. суд відмовляє.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач просить стягнути 3% річних за загальний період з 26.07.2023 до 06.02.2024 у розмірі 1922 грн 73 коп. та 2412 грн 98 коп. інфляційних втрат за загальний період з серпня 2023 по грудень 2023.

Позивач подав розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 41), який перевірено судом.

3% річних та інфляційні втрати нараховані по кожному періоду прострочення окремо, з урахуванням вимог договору щодо початку перебігу прострочки.

Тому суд задовольняє позовні вимоги у цій частині.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено частково, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3011 грн 60 коп покладаються на відповідача, витрати зі сплати судового збору в розмірі 16 грн 40 коп. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» про стягнення 176575 грн 42 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (вул. Лебединська, 13, м. Суми, 40021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» (вул. Острозьких Князів, буд. 32/2, м. Київ, 01010, ) 148248 грн 78 коп. основного боргу, 23034 грн 60 коп. пені, 1922 грн 73 коп. 3% річних, 2412 грн 98 коп. інфляційних витрат, 3011 грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У позові у частині стягнення 956 грн 33 коп. пені відмовити.

4. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 16 грн 40 коп. покласти на позивача.

5. Видати позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 18.03.2024.

Суддя О.Ю. Резніченко