УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

19.03.2024Справа № 910/2599/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Блєк Сі Груп» (73000, Херсонська обл., м. Херсон, Острівське шосе, буд. 1; ) про видачу судового наказу за вимогою до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія Касперського Україна» (04116, м. Київ, вул. Шолуденко, буд. 3, оф. 312, ) про стягнення заборгованості у розмірі 250000,00 грн. та 302,80 грн. судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Блєк Сі Груп» про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія Касперського Україна» про стягнення заборгованості в сумі 250 000,00 грн. за Договором про надання послуг у сфері інформатизації та консультування №29/09-21 від 29.09.2021 року, укладеним боржником з ТОВ «Фонда», право вимоги за яким відступлено ТОВ «Фонда» на користь ТОВ «Блєк Сі Груп» як нового кредитора на підставі Договору про відступлення права вимоги №19/11-2021 від 19.11.2021 року, укладним між заявником та ТОВ "Фонда" як первісним кредитором.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023 року, який набрав чинності 21.07.2023 року та введений в дію 18.10.2023 року внесено зміни до ряду статтей ГПК України.

Так, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Тобто, приватне підприємство як юридична особа, а також адвокат, який представляє інтереси цього підприємства, згідно з наведеними приписами цього Кодексу, зобов`язані зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) в обов`язковому порядку.

При цьому, як встановлено судом за змістом заяви про видачу судового наказу, стягувачем у поданій заяві не зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у заявника.

Окрім цього, як вбачається зі сформованої засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" за запитом суду 18.03.2024 року відповіді № 617192 про відсутність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС у юридичної особи із ідентифікаційним кодом 42567742, Товариство з обмеженою відповідальністю «Блєк Сі Груп» не має зареєстрованого електронного кабінету.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами п. 2-1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява про видачу судового наказу подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Таким чином, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст. ст. 6, 150 ГПК України, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Блєк Сі Груп» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія Касперського Україна» заборгованості у розмірі 250 000,00 грн. та 302,80 грн. судового збору на підставі п.п. 1, 2-1 ч.1 ст.152 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, 152-155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Блєк Сі Груп» у видачі судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія Касперського Україна» про стягнення заборгованості в сумі 250 000,00 грн. та 302,80 грн. судового збору.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон