ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 Справа № 914/3446/23

За позовом:Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області, Львівська обл., м. Дрогобич
до відповідача:Комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради, Львівська обл., м. Борислав
про:стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних
Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники сторін:
від позивача:Бердар С.В. адвокат;
від відповідача:Сливка В.В. представник.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (надалі Позивач, КП «Дрогобичводоканал») подало до Господарського суду Львівської області позовну заяву до Комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради (надалі Відповідач, КП «Вододар») про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою від 30.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 08.01.2024.

Ухвалою від 08.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду, підготовче засідання у справі відкладено на 22.01.2024.

У підготовчому засіданні 22.01.2024 суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. №69/24 від 05.01.2024) та ухвалив здійснювати подальший розгляд справи з врахуванням такої, продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, оголосив перерву в підготовчому засіданні до 05.02.2024.

Ухвалою від 05.02.2024 прийнято до розгляду клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. №463/24 від 02.02.2024) та ухвалено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням такого, закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 04.03.2024.

Представник позивача у судове засідання 04.03.2024 з`явився, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач забезпечив явку повноважного представника у судове засідання 04.03.2024, подав за допомогою підсистеми «Електронний суд» два клопотання вх. №5807/24 від 28.02.2024 та вх. №5968/24 від 29.02.2024, у яких просить закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у загальному розмірі 164`197,76 грн., адже вказана сума була перерахована на рахунок позивача після відкриття провадження у справі.

КЛОПОТАННЯ СТОРІН.

Як уже зазначалось вище, відповідач подав до суду клопотання вх. №5807/24 від 28.02.2024 та вх. №5968/24 від 29.02.2024, до яких долучено відповідно копію платіжної інструкції №8697 від 26.02.2024 на суму 100`000,00 грн. та копію платіжної інструкції №8717 від 29.02.2024 на суму 64`197,76 грн., які підтверджують часткову сплату основного боргу на рахунок позивача.

У судовому засіданні представник відповідача просив долучити до матеріалів справи перелічені вище докази. У свою чергу, представник позивача не заперечував проти клопотання відповідача.

Проаналізувавши зміст клопотань КП «Вододар» та заслухавши пояснення представників сторін, суд задля забезпечення повного та всебічного дослідження обставин справи та виконання завдань господарського судочинства ухвалив долучити до матеріалів справи означені вище платіжні документи.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що позивач на договірних засадах надає послуги з централізованого водовідведення відповідачу. Зокрема, у 2022 році такі послуги надавались на підставі Договору №5136 від 17.01.2022, впродовж 2023 року ці послуги надаються на підставі Договору №5136 від 30.12.2022. Відповідно до цих договорів відповідач зобов`язався сплачувати вартість наданих послуг за встановленими тарифами у строк не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як стверджує позивач, за період з листопада 2022 року по вересень 2023 року ним надано послуги за договорами на загальну суму 2`273`401,72 грн. Разом з цим, вартість наданих послуг оплачена відповідачем лише частково. Неоплаченою залишилася сума у розмірі 465`202,11 грн.

Зважаючи на те, що відповідач прострочив сплату вартості наданих послуг, позивач просить стягнути із нього 530`105,17 грн., з яких 465`202,11 грн. основний борг, 20`407,19 грн. пеня, 23`060,72 грн. інфляційні втрати, 21`435,15 грн. 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки у його діях відсутні ознаки вини. Так, несвоєчасна сплата заборгованості обумовлена наявністю заборгованості у споживачів перед КП «Вододар». Крім цього, фактична вартість послуг водопостачання, які надаються відповідачем, не відповідає тарифам, що затверджуються міською радою.

Відповідач не має можливості погашати великі суми боргу за рахунок власних коштів, адже перебуває у скрутному фінансовому становищі. У разі покладення на нього надмірного грошового навантаження, існує загроза початку процедури банкрутства та припинення надання відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення кінцевим споживачам, що призведе до кризової ситуації у цілому регіоні.

У відзиві також викладено заяву про розстрочення виконання рішення суду, яка у ході розгляду справи уточнялася відповідачем у клопотанні вх. №1861/24 від 19.01.2024.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Договірні зобов`язання між сторонами виникли на підставі договорів про надання послуг з централізованого водовідведення, а саме Договору №5136 від 17.01.2022 та Договору №5136 від 30.12.2022 (надалі Договори), згідно із якими повивач (виконавець) зобов`язується надавати відповідачеві (споживач, замовник) послуги з централізованого водовідведення ДК 021:20-0 (відведення стічних вод), а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, передбачених договорами.

Судом встановлено, що кожен із перелічених договорів визначав взаємні права та обов`язки сторін у відповідному календарному році, зокрема Договір №5136 від 17.01.2022 укладався сторонами на строк до 31.12.2022, а Договір №5136 від 30.12.2022 на строк до 31.12.2023 (пункти 35 цих Договорів).

Відповідно до умов цих Договорів виконавець надає послугу централізованого водовідведення споживачу, а саме проводить приймання, транспортування та очистку стічних вод (п.п. 42 Договорів).

Пунктами 2 Договорів передбачено, що послуги надаються споживачеві безперервно, крім часу перерв, визначених частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Як передбачено пунктами 5, 6 Договорів, тарифи на послуги встановлюються уповноваженими законом державними органами відповідно до закону і становлять на послугу з централізованого водовідведення 3 гривні 51 копійка за 1 мі (без ПДВ). У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну тарифів на послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам із зазначенням рішення відповідних органів, шляхом опублікування на офіційному сайті підприємства. У разі зміни тарифів у період дії договору нові тарифи застосовуються з моменту їх введення в дію без внесення додаткових змін до договору. Плата за послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства.

Згідно із пунктами 41 Договору №5136 від 17.01.2022 та Договору №5136 від 30.12.2022 орієнтовна їх сума становить відповідно на 2022 рік 2`880`778,56 грн. з ПДВ., а на 2023 рік 3`274`862,78 грн. Фактична сума договору становитиме загальну суму рахунків наданих протягом терміну дії договору.

Судом встановлено, що за період з листопада 2022 року по вересень 2023 позивачем надано відповідачу послуги за Договорами на загальну суму 2`273`401,72 грн., а саме:

- у листопаді 2022 року на суму 204`197,76 грн. за 48`480 м. куб. стоків;

- у грудні 2022 року на суму 211`004,35 грн. за 50`096 м. куб. стоків;

- у січні 2023 року на суму 211`004,35 грн. за 50`096 м. куб. стоків;

- у лютому 2023 року на суму 190`584,58 грн. за 45`248 м. куб. стоків;

- у березні 2023 року на суму 211`004,35 грн. за 50`096 м. куб. стоків;

- у квітні 2023 року на суму 204`197,76 грн. за 48`480 м. куб. стоків;

- у травні 2023 року на суму 211`004,35 грн. за 50`096 м. куб. стоків;

- у червні 2023 року на суму 204`197,76 грн. за 48`480 м. куб. стоків;

- у липні 2023 року на суму 211`004,35 грн. за 50`096 м. куб. стоків;

- у серпні 2023 року на суму 211`004,35 грн. за 50`096 м. куб. стоків;

- у вересні 2023 року на суму 204`197,76 грн. за 48`480 м. куб. стоків

Вказане вище підтверджується наявними у матеріалах справи актами про кількість скидів стоків та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за спірний період, вбачається із рахунків-фактур за відповідний період часу та не заперечується відповідачем (Т.1; а.с.25-46).

Згідно із пунктом 7 Договорів розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (з 01 числа по останній день місяця). Оплата послуг здійснюється не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем на основі даних про обсяг скиду стічних вод до мереж виконавця та надаються споживачеві (його представникові) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги. Рахунки надаються у паперовому вигляді та на безоплатній основі.

Пунктами 11 Договорів передбачено, що оплата послуг здійснюється в безготівковій формі. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Судом встановлено, що відповідач лише частково сплатив вартість наданих позивачем послуг за Договорами. При цьому порядок оплати таких, з урахуванням хронології розгляду цієї справи, був наступним:

- до моменту подання позовної заяви відповідач перерахував на рахунок позивача суму у розмірі 1`439`219,51 грн., що підтверджується наявними матеріалах справи виписками по рахунку (Т.1; а.с. 47-69). Зважаючи на це, сума боргу, яку першопочатково просив стягнути позивач, становила 834`182,21 грн. (2`273`401,72 - 1`439`219,51);

- після відкриття провадження у справі (30.11.2023), відповідач перерахував позивачу суму у розмірі 294`782,34 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій №4902 від 28.12.2023 та №8414 від 29.12.2023. У зв`язку із цим, позивачем подано клопотання про зменшення розміру позовної вимоги про стягнення основного боргу до 539`399,87 грн. (834`182,21 - 294`782,34) (вх. №69/24 від 05.01.2024), яке задоволене та прийняте до розгляду судом у підготовчому засіданні 22.01.2024;

- після прийняття до розгляду клопотання вх. №69/24 від 05.01.2024, відповідач перерахував на рахунок позивача суму у розмірі 74`197,76 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №8574 від 31.01.2024. У зв`язку із цим, позивачем подано ще одне клопотання про зменшення розміру позовної вимоги про стягнення основного боргу до 465`202,11 грн. (539`399,87 - 74`197,76) (вх. №463/24 від 02.02.2024), яке задоволене та прийняте до розгляду судом згідно із ухвалою від 05.02.2024;

- після прийняття до розгляду клопотання вх. №463/24 від 02.02.2024, відповідач перерахував на рахунок позивача суму у розмірі 164`197,76 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій №8697 від 26.02.2024 та №8717 від 29.02.2024. У судовому засіданні представник позивача підтвердив проведення відповідачем відповідних оплат.

Таким чином, сума основного боргу станом на дату ухвалення рішення у цій справі становить 301`004,35 грн. (465`202,11 - 164`197,76). При цьому розмір позовної вимоги про стягнення основного боргу, з урахуванням клопотань про зменшення розміру позовних вимог, дорівнює 465`202,11 грн.

Як передбачено пунктами 12 Договорів, у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги.

На підставі цього пункту, а також ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач здійснив нарахування на суму заборгованості відповідача 20`407,19 грн. пені, 23`060,72 грн. інфляційних втрат та 21`435,15 грн. 3% річних, про стягнення яких також просить суд.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодекс України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено Договір №5136 від 17.01.2022 та Договір №5136 від 30.12.2022 про надання послуг з централізованого водовідведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договорами та надав відповідачу обумовлені послуги у період з листопада 2022 року по вересень 2023 на загальну суму 2`273`401,72 грн.

Як передбачено ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктами 7 Договорів встановлено, що оплата послуг здійснюється не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач своїх обов`язків щодо своєчасної та повної оплати вартості наданих йому за спірний період послуг не виконав та лише частково перерахував на рахунок позивача суму у загальному розмірі 1`972`397,37 грн. У зв`язку із цим, у нього утворилась заборгованість у розмірі 301`004,35 грн. (2`273`401,72 - 1`972`397,37).

Слід зазначити, що станом на дату ухвалення рішення, предметом позову у цій справі є, зокрема матеріально-правова вимога майнового характеру про стягнення основного боргу у розмірі 465`202,11 грн.

З цього приводу суд зазначає, що після прийняття до розгляду клопотання про зменшення розміру позовних вимог вх. №463/24 від 02.02.2024, відповідач перерахував на рахунок позивача суму у розмірі 164`197,76 грн., що призвело до зменшення суми основного боргу до 301`004,35 грн. (465`202,11 - 164`197,76).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи ту обставину, що предмет спору щодо стягнення з КП «Вододар» 164`197,76 грн. заборгованості за Договорами існував на момент подання до суду позову та припинив своє існування після відкриття провадження у справі, суд доходить висновку, що провадження у цій частині підлягає закриттю.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зважаючи на те, що доказів повної чи часткової сплати суми основного боргу у розмірі 301`004,35 грн. відповідачем надано не було, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість відповідної позовної вимоги позивача.

Звертаючись до суду із позовом, позивач також просив стягнути на свою користь 20`407,19 грн. пені, 23`060,72 грн. інфляційних втрат та 21`435,15 грн. 3% річних за прострочення виконання відповідачем своїх договірних обов`язків.

Пунктами 12 Договорів передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту розрахунків позивача вбачається, що нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних здійснюється ним на суми заборгованості за кожен окремий місяць спірного періоду, у якому відповідач не здійснював оплату взагалі або проводив її лише частково.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних, суд дійшов висновку, що така обрахована правильно, а тому відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача суму у розмірі 21 435,15 грн.

Водночас, при проведенні перевірки правильності здійснення розрахунків інфляційних втрат, розмір яких визначено на рівні 23`060,72 грн., судом встановлено, що відповідна позовна вимога підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 23 060,25 грн. У цій частині позивачем допущено помилку при сумуванні конкретних розмірів інфляційних втрат за кожен місяць спірного періоду, яка і призвела до неправильного визначення кінцевої суми.

Що стосується позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 20`407,19 грн., то така також підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 20 285,36 грн. При здійсненні розрахунків позивачем не враховано положення пунктів 12 Договорів про те, що нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги.

Внаслідок цього КП «Дрогобичводоканал» неправильно визначило перший день для нарахування пені за листопад 2022 року, січень, лютий, травень 2023 року, що і призвело до помилкового визначення її розміру.

Зважаючи на все викладене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд враховує, що підстави для звільнення відповідача від договірної відповідальності відсутні. Так, у відзиві на позов КП «Вододар» посилається на відсутність у його діях вини у зв`язку із наявністю заборгованості у споживачів перед ним та невідповідність фактичної вартості послуг водопостачання, які надаються відповідачем, встановленим тарифам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.12.2023 у справі №910/10469/22).

Таким чином, доводи відповідача у цій частині є безпідставними та не змінюють висновку суду про наявність підстав для задоволення позову.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент звернення до суду із позовом, його предметом були матеріально-правові вимоги майнового характеру у загальному розмірі 899`085,27 грн. Відтак, судовий збір за подання відповідного позову становив 13`486,28 грн. (899`085,27 х 1,5/100).

Суд звертає увагу на те, що позовна заява подана КП «Дрогобичводоканал» за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Як передбачено ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач застосував відповідний коефіцієнт та сплатив судовий збір у розмірі 10`790,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №16048 від 17.11.2023. Разом з цим, суд зауважує, що розмір судового збору з урахуванням коефіцієнта є меншим та повинен становити 10`789,02 грн. (13`486,28 х 0,8).

Станом на дату ухвалення рішення у даній справі, предметом позову є матеріально-правові вимоги майнового характеру у загальному розмірі 530`105,17 грн. (з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог). Відповідні позовні вимоги суд задовольнив частково, а саме у розмірі 365`785,11 грн. Відтак, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 4 389,42 грн.

У судовому засіданні представником позивача заявлене усне клопотання про повернення судового збору за зменшення позовних вимог.

Зважаючи на те, що розмір зменшених позовних вимог становить 368`980,10 грн., враховуючи закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 164 197,76 грн., у зв`язку із відсутністю предмета спору, а також переплату позивачем судового збору на 0,98 коп. (10`790,00 - 10`789,02), суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення КП «Дрогобичводоканал» з Державного бюджету України 6`399,11 грн. судового збору, сплаченого згідно із платіжною інструкцією №16048 від 17.11.2023.

РОЗСТРОЧЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ.

Як уже зазначалось вище, відповідачем заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення суду. У судовому засіданні 04.03.2024 представник відповідача востаннє уточнив відповідну заяву та просив розстрочити виконання рішення суду на чотири місяці.

Відповідач посилається на те, що не володіє достатніми коштами для того, щоб сплатити на користь позивача заявлену до стягнення суму та просить врахувати погашення більшої частини суми заборгованості за спірний період. Ступінь його вини є мінімальним, адже будь-якого умислу щодо невиконання Договорів у нього не було. Відповідач щомісячно балансує між потребою сплатити податкові зобов`язання, провести оплати контрагентам та сплатити заробітну плату. Водночас, у разі надання розстрочки він гарантовано зможе погашати як щомісячні суми розстрочки, так і поточні платежі за надані позивачем послуги. На підтвердження цієї обставини ним надано платіжні доручення про сплату боргу перед позивачем у інших судових справах.

Крім цього, він просить врахувати введення на території України воєнного стану та повномасштабне вторгнення Російської Федерації, що негативно вплинуло на господарську діяльність КП «Вододар».

У відповіді на відзив позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідача, з тих підстав, що ним не доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідачем не подано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища.

З цього приводу суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Розстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю.

Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Дослідивши наявні матеріали справи, а також проаналізувавши висловлені сторонами аргументи і заперечення, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення клопотання відповідача, а саме розстрочення виконання рішення на 3 місяці.

Відповідач є комунальним підприємством, яке надає послуги з водопостачання та водовідведення на території міста Борислав і смт Східниця Львівської області та відповідає за забезпечення стабільності у наданні кінцевим споживачам послуг із постачання та відведення води. В умовах повномасштабного вторгнення, його діяльність є критично важливою та має стратегічне значення, а тому погіршення фінансового стану підприємства негативно позначиться на його господарській діяльності.

Суд враховує, що КП «Вододар» перебуває у складному фінансовому становищі, що вбачається зі змісту наданих ним документів, а саме інформації про фінансовий стан, кредиторську та дебіторську заборгованість №18 від 19.01.2024, фінансової звітності малого підприємства станом на 30.03.2023, довідки АТ «Приватбанк» №240119SU13594101 від 19.01.2024 про поточний стан рахунку, згідно із якою залишок коштів на рахунку КП «Вододар» станом на 18.01.2024 становить 3`554,28 грн.

Зважаючи на це, покладення на відповідача обов`язку сплатити одразу після набрання законної сили рішенням суду значну суму грошових коштів (370`174,53 грн.) негативно відобразиться на його господарській діяльності, безперебійне здійснення якої є необхідною умовою забезпечення стабільності в умовах повномасштабного вторгнення.

Не менш важливе значення для розстрочення виконання рішення суду має те, що протягом розгляду справи відповідачем погашено більшу частину основного боргу перед позивачем, а саме у розмірі 598`080,92 грн., що підтверджує його доводи про можливість погашати щомісячні суми розстрочки та свідчить про намір у повному обсязі виконати свої договірні зобов`язання перед позивачем.

Частково задовольняючи клопотання відповідача, суд також враховує інтереси позивача, який, як і відповідач, відноситься до категорії критично важливих, стратегічних підприємств України.

Таким чином, задля дотримання балансу інтересів сторін, суд вирішив розстрочити виконання рішення суду у справі №914/3446/23 в частині стягнення 370`174,53 грн. на три місяці з дотриманням таких строків і сум оплати:

- до 04.04.2024 сплаті підлягає сума у розмірі 123`391,51 грн.;

- до 04.05.2024 сплаті підлягає сума у розмірі 123`391,51 грн.;

- до 04.06.2024 сплаті підлягає сума у розмірі 123`391,51 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 42, 46, 73, 74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 222, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі №914/3446/23 за позовом Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до Комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 164 197,76 грн., у зв`язку із відсутністю предмета спору.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради (82300, Львівська обл., м. Борислав, вул. Володимира Великого, буд. 229а; ) на користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Федьковича, буд. 11; ) 301 004,35 основної заборгованості, 20 285,36 грн. пені, 23 060,25 грн. інфляційних втрат, 21 435,15 грн. 3% річних та 4 389,42 грн. судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Клопотання Комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради про розстрочення виконання рішення суду задовольнити частково.

6. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2024 у справі №914/3446/23 в частині стягнення 370`174,53 грн. на три місяці з дотриманням таких строків та сум оплати:

- до 04.04.2024 сплаті підлягає сума у розмірі 123`391,51 грн.;

- до 04.05.2024 сплаті підлягає сума у розмірі 123`391,51 грн.;

- до 04.06.2024 сплаті підлягає сума у розмірі 123`391,51 грн.

7. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

8. Повернути Комунальному підприємству «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Федьковича, буд. 11; ) з Державного бюджету України 6 399,11 грн. судового збору, сплаченого згідно із платіжною інструкцією №16048 від 17.11.2023.

9. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.03.2024.

Суддя Крупник Р.В.