ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13.03.2024м. ДніпроСправа № 904/6158/23

за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк", м. Київ

до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про звернення стягнення на майно, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Представники:

від позивача: Міняєв А.О. довіреність №27-1-01/1284 від 01.02.2024, адвокат

від відповідача: Сова Ю.В. витяг з ЄДР, представник у режимі відеоконференції

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укрсиббанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, у якому просить з метою погашення на користь АТ "Укрсиббанк" заборгованості:

- за кредитним договором №0 від 04.09.2006 у розмірі 28 669,94 грн, з яких: 28 317,38 грн заборгованість по кредиту, 352,56 грн заборгованість за процентами за користування кредитом та

- за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту, 220,84 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом,

та судового збору у розмірі 10759 грн 13 коп.;

- звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 110, що є предметом іпотеки, після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою та перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради шляхом проведення електронного аукціону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ОСОБА_1 залишилося нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та невиконанні зобов`язання щодо погашення кредиту та процентів. Станом на 20.11.2023 року заборгованість за кредитними договорами не погашена. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018 у справі №214/5495/18 визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вирішено передати її у власність територіальній громаді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Оскільки заборгованість за кредитними договорами залишається не погашеною, кредитні зобов`язання не припинилися, та як наслідок не є припиненими і договори іпотеки. Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_1 , та є обтяженою іпотекою на користь АТ "Укрсиббанк". На підставі статті 23 Закону України "Про іпотеку" територіальна громада міста Кривий Ріг в особі Криворізької міської ради набула статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечними договорами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження в засідання на 20.12.2023.

20.12.2023 від представника Криворізької міської ради через систему "Електронний суд" надійшло клопотання в якому просить судове засідання відкласти на іншу дату через зайнятість представника в інших судових засіданнях.

У судове засідання, яке відбулося 20.12.2023 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 відкладено судове засідання у справі на 17.01.2024.

21.12.2023 від Криворізької міської ради до господарського суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі в якому просить суд закрити провадження у справі №904/6158/23 за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до Криворізької міської ради про звернення стягнення на майно у зв`язку з тим, що справи №904/6158/23 та №904/8179/21 є тотожними за складом сторін, предметом та підставами.

22.12.2023 від Акціонерного товариства "Укрсиббанк" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Акціонерного товариства "Укрсиббанк".

27.12.2023 від Криворізької міської ради до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що, по-перше, наявні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір між сторонами щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами №0 від 04.09.2006 та №0 від 29.05.2008 у межах справи №904/8179/21; по-друге, кредиторські вимоги щодо виконання зобов`язань за вказаними договорами на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2018 у справі №214/5495/18на адресу відповідача не надходили; по-третє, на думку відповідача, позивачем пропущену позовну давність.

05.01.2024 від представника Криворізької міської ради через систему "Електронний суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2024 у задоволенні заяви Криворізької міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

08.01.2024 від Акціонерного товариства "Укрсиббанк" через систему "Електронний суд" подано відповідь на відзив Криворізької міської ради в якій просить суд залишити без розгляду відзив Криворізької міської ради; задовольнити повністю позовні вимоги Акціонерного товариства "Укрсиббанк". Позивач не погоджується із доводами позивача про те, що вимоги банку у справах №904/8179/21 та №904/6158/23 є тотожними. Так, у справі № 904/8179/21 було заявлено позов, згідно якого Банк звертався до територіальної громади як спадкоємця померлого боржника із вимогою про відшкодування збитків шляхом звернення стягнення на спадкове майно У даній справі (№ 904/6158/23) Банк висуває позовну вимогу до іпотекодавця (власника предмету іпотеки) про погашення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, на думку позивача, ці позови Банку є різними за змістом (описом) підстав (обґрунтуванням обставин) для їх подання та за предметом позову, і тому застосування судом у цій справі положень про закриття провадження у справі не вбачається можливим.

Також позивач вважає безпідставними посилання відповідача на не визначення вартості предмету іпотеки та пропуску позовної давності.

Від Криворізької міської ради 17.01.2024 надійшло клопотання в якому просить суд судове засідання відкласти на іншу дату у зв`язку з неможливість забезпечити особисту явку представника відповідача у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях,

У судове засідання, яке відбулося 17.01.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024 відкладено судове засідання у справі на 31.01.2024.

26.01.2024 від представника Криворізької міської ради через систему "Електронний суд" до господарського суду надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2024 представнику Криворізької міської ради відмовлено у задоволенні заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

30.01.2024 від представника Акціонерного товариства "Укрсиббанк" через систему "Електронний суд" до господарського суду надійшло клопотання про надання даних згідно ухвали суду від 17.01.2024.

30.01.2024 від представника Криворізької міської ради через систему "Електронний суд" до господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

30.01.2024 від представника Акціонерного товариства "Укрсиббанк" через систему "Електронний суд" до господарського суду надійшла заява щодо відсутності підстав для закриття провадження у справі.

У судове засідання, яке відбулося 31.01.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 відкладено підготовче провадження на 14.02.2024.

У судовому засіданні 14.02.2024 оголошено перерву до 28.02.2024.

23.02.2024 від Криворізької міської ради через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, яке мотивоване тим, що позивачем було порушено правила підсудності при пред`явленні відповідної позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області, оскільки природа походження спірних правовідносин виникає перш за все з цивільних відносин, зокрема відносин спадкування. Криворізька міська рада у даній справі виступає як спадкоємець спірного майна, і спірні відносини між сторонами носять цивільно-правовий характер, випливають з норм Цивільного кодексу України (ст.1277) та мають розглядатись у порядку цивільного процесуального судочинства.

У судовому засіданні 28.02.2024 оголошено перерву до 13.03.2024.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.03.2024, представник відповідача підтримав клопотання про закриття про закриття провадження у справі, позивача наполягав на відсутності таких підстав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що провадження у справі №904/6158/23 підлягає закриттю, з урахуванням такого.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Згідно із частиною першою статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

З наведених норм права вбачається, що позивач у позові повинен зазначити зміст позовних вимог, обставини, якими він обґрунтовує ці вимоги, а також правові підстави позову.

Суд вирішує спір у межах заявлених позивачем вимог, а саме, виходячи зі змісту заявлених вимог та обставин, якими їх обґрунтовує позивач; при цьому, користуючись принципом "суд знає закони", при вирішенні спору суд може застосувати до спірних правовідносин інші норми права, ніж ті, які зазначив позивач як правову підставу позову.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Така правова позиція є сталою, послідовною та висловлена у постановах Верховного Суду (від 26.02.2022 у справі № 906/785/21, від 14.12.2022 у справі № 910/16463/21, від 02.03.2023 у справі № 925/1662/21).

В той же час, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Така ж правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 925/1473/15, Верховним Судом у постановах від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19 та від 14.01.2021 у справі № 910/6567/20.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2022 у справі №904/8179/21, яке постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2022 залишено без змін, у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про стягнення 28 707 грн. 69 коп. та 19 077 доларів 78 центів шляхом звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває в іпотеці АТ "УкрСибБанк", після смерті ОСОБА_1 визнана відумерлою та перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради відмовлено.

Сторонами у справі № 904/8179/21 та у цій справі №904/6158/23 є позивач Акціонерне товариство "Укрсиббанк" і відповідач - Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради. Отже, суб`єктний склад сторін у цій справі та справі №904/8179/21 є однаковим.

Предметом позову у справі № 904/8179/21 є стягнення збитків за кредитним договором №0 від 04.09.2006 як зазначено у прохальній частині позову у розмірі 28 707,69 грн. (згідно розрахунку 28 669,94 грн. заборгованість по кредиту та 352,56 грн. відсотків за користування кредитом (по 31.12.2008), всього 29 022,50 грн.) та за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та 244,38 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом (по 31.12.2008); предметом позову у справі № 904/6168/23 є стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 04.09.2006 28 669,94 грн., з яких 28 317,38 грн. заборгованість по кредиту та 352,56 грн. відсотків за користування кредитом (по 31.12.2008) та заборгованість за кредитним договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 19 077,69 дол. США, з яких: 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та 220,84 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом (по 31.12.2008) (18 833,31 + 220,84 = 19 054,15 грн.).

Таким чином, у вказаних справах предметом спору є заборгованість ОСОБА_1 за договором №0 від 04.09.2006 28 669,94 грн. заборгованість по кредиту та відсотків за користування кредитом у сумі 352,56 грн., нарахованих до 31.12.2008 та за договором №0 від 29.05.2008 у розмірі 18 833,31 дол. США заборгованість по кредиту та заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованих по 31.12.2008 (у справі №904/8179/21 у сумі 244,38 дол. США у справі №904/6158/23 у сумі 220,84 дол. США) (але еквівалент даної суми у гривнях відображено у обох справах в різних розмірах відповідно до курсу валют станом на момент звернення з відповідним позовом), за отриману у власність територіальної громади м. Кривого Рогу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка судовим рішенням визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 .

Правовими підставами позову у даній справі та справі №904/8179/21 є статті 22, 611, 1231, 1277 Цивільного кодексу України, статтями 224, 229 Господарського кодексу України.

Фактичні підстави позову у названих справах зводяться до відшкодування відповідачем позивачу збитків, згідно з положеннями статей 1231 та 1277 Цивільного кодексу України, у розмірі заборгованості, що виникла за договорами про надання споживчого кредиту у позичальника - ОСОБА_1 , який помер та майно якого визнано відумерлою спадщиною.

В обґрунтування розміру заявленої до стягнення з відповідача суми збитків, в якості доказів, які підтверджують обставини, на які посилався позивач, як на підставу позову у справі № 904/8179/21 та у вказаній справі, позивачем додано: копії судових рішень у справах №214/3859/17 та №214/5495/18, копії договорів про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006 та №0 від 29.05.2008, копія договору іпотеки від 04.09.2006, довідки-розрахунки заборгованості по кредитних договорах, виписки з рахунку позичальника.

Таким чином, за суб`єктним складом сторін, підставами та предметом позову справи №904/8179/21 та №904/6158/23 є тотожними.

Фактично, звертаючись до суду з новим позовом з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами позивач в новому судовому процесі у даній справі намагається вдруге вирішити тотожній спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але за наявності, зокрема, нових доказів, які він не подав до суду під час розгляду справи №904/8179/21. Звернення до суду з тотожнім позовом направлено на спробу переглянути висновки суду за результатами розгляду попереднього позову у справі №904/8179/21, що не відповідає принципу юридичної визначеності.

Позивач, вказуючи інші додаткові норми матеріального права як підстави позову, в їх обґрунтування фактично посилається на ті ж самі обставини, які були ним наведені у справі №904/8179/21, доповнюючи їх новими доводами та доказами.

В той же час, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15).

Вирішення спору у даній справі по суті фактично призведе до переоцінки обставин, встановлених рішенням суду у справі № 904/8179/21, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у цій справі №904/6158/23 позивач посилається на додаткові докази, які не подавалися ним у справі №904/8179/21, а саме: виписки за кредитними договором за 04.09.2006, 20.11.2023, 29.05.2008, 20.11.203 та копії меморіальних ордерів від 04.09.2006 та від 29.05.2008. Вказані докази позивач надає у даній справі на підтвердження факту надання 04.09.2006 та 29.05.2008 кредитних коштів ОСОБА_1 за договором №0 від 04.09.2006 та за договором №0 від 29.05.2008.

Суд наголошує, що саме через відсутність цих доказів у справі №904/8179/21 суди (першої та апеляційної інстанцій) дійшли висновку про недоведеність позовних вимог Акціонерним товариством "Укрсиббанк".

Втім, заявляючи спір у даній справі, яка фактично є тотожною справі №904/6158/23, позивач намагається переглянути остаточні рішення судів першої та апеляційної інстанції з того ж самого спору.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19 зазначено, що правові підстави позову це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Матеріалами справи підтверджується, що спір у справі №904/8179/21 та у справі №904/6158/23 виник у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором споживчого кредитування №0 від 04.09.2006 в частині погашення кредиту в сумі 28 669,94 грн. та відсотків за користування нарахованих до 31.12.2008 та за договором №0 від 29.05.2008 в частині повернення кредиту у розмірі 18 833,31 дол. США та відсотків за користування кредитом, нарахованих по 31.12.2008, з метою погашення заборгованості по яким позивач просить звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка судовим рішенням визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_1 та отримана у власність територіальної громади м. Кривого Рогу.

Тобто в обох цих справах наявні одночасно три однакові складові сторони, предмет та підстави звернення до суду з позовною заявою.

З огляду на зазначені вище висновки Верховного Суду про те, що зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права не вважаються зміною підстав позову, господарський суд відхиляє доводами позивача про те, що підстави позову у цих справах різні оскільки позивач обґрунтовує позовні вимоги різними нормами права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, у пункті 7.43 якої зокрема зазначено, що суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Враховуючи вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду, господарський суд звертає увагу, що у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2022 у справі № 904/8179/21, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам щодо стягнення збитків, водночас надав їм правову кваліфікацію з огляду на наявність заборгованості за спірними договорами споживчого кредитування.

Зокрема, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, Центральний господарський суд у постанові від 17.08.2022у справі №904/8179/23, зокрема зазначив, що позивач не довів факту наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ним по договорам про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006 та №0 від 29.05.2008, із огляду на що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Що додатково свідчить про тотожність цієї справи зі справою № 904/8179/21.

Щодо неточностей у розмірах відсотків, заявлених у справах №904/8179/21 та №904/6158/23, господарський суд зазначає таке.

На вимогу господарського суду позивачем надані розрахунки заборгованості за договорам про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006 та №0 від 29.05.2008, які були подані у справі №904/8179/21. Так, у справі №904/8179/21 заявлена заборгованість (названа збитками) за договором споживчого кредитування №0 від 04.09.2006 по кредиту в сумі 28 669,94 грн. та відсотків за користування нарахованих до 31.12.2008 та за договором споживчого кредитування №0 від 29.05.2008 по кредиту у розмірі 18 833,31 дол. США та відсотків за користування кредитом, нарахованих по 31.12.2008. Період нарахування відсотків повністю співпадає з періодом нарахування відсотків заявлених у справі №904/6158/23 (названа заборгованістю). При цьому зазначення меншого розміру відсотків за користування кредитом за одним із договорів (зберігаючи при цьому повністю розмір основного боргу та період нарахування відсотків) не є зміною предмету позову.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації") одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішувати у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності та оперативності судового процесу.

Отже, за наявністю двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами існують передумови для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене, з метою дотримання права на справедливий суд, зокрема недопущення повторного перегляду та переоцінки спірних правовідносин, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, суд відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України закриває провадження у справі в зв`язку з тим, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Подібні висновки викладені в останніх постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 917/655/20, та від 27.07.2021 у справі № 911/3029/20 в яких досліджувалось питання правомірності закриття провадження у справі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

До аналогічного висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 922/717/22.

За таких обставин, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи, що на час постановлення ухвали про закриття провадження у справі позивачам не подано заяву про повернення судового, питання про повернення судового збору не вирішується господарським судом при постановленні ухвали про закриття провадження у справі, що не позбавляє права позивача звернутись із відповідною заявою.

Керуючись ст. ст. 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 904/6158/23 за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про звернення стягнення на майно.

Ухвала набирає законної сили 13.03.2024 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений 18.03.2024.

Суддя Ю.А. Бажанова