ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12.03.2024 № 922/1/24
Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )
про неплатоспроможність боржника фізичної особи,
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Донецької області із заявою про неплатоспроможність боржника фізичної особи.
В обґрунтування вказаної заяви заявниця зазначає про неможливість погашення боргів перед кредиторами у зв`язку з неплатоспроможністю останньої, внаслідок чого просить відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Ухвалою Господарського суду Донецької області 20.02.2024 заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявнику строк 10 днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків заяви, шляхом подання до суду:
- викладу обставин, що стали підставою для звернення до суду (обставини крайньої необхідності та саме в обраний час) із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, інформації щодо витрачання коштів, отриманих від кредиторів, та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами;
- всіх кредитних договорів, належних доказів звернення до фінансових установ за отриманням таких документів (запити, які надсилались), отримані відповіді), доказів на підтвердження розміру заборгованості (довідки з фінансових установ тощо);
- виписки по рахункам боржника, що підтверджують зарахування кредитних коштів, списання з позичкових рахунків (кредитних карт);
- доказів припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (виписки по рахункам боржника за період з моменту припинення здійснення погашення до моменту звернення до суду, довідка з банківської установи, тощо);
- пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів), складені у відповідності до статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства;
- належним чином оформлених декларацій про майновий стан боржника за три роки, що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;
- відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо членів її сім`ї;
- доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, або угоду з обраним арбітражним керуючим про виконання арбітражним керуючим повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) до її закриття;
- доказів продажу рухомого майна.
07.03.2024 від боржника через систему Електронний суд була подана заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 20.02.2024, в якій зазначає, що кредитні кошти брались для розвитку особистої справи, однак через захворювання на коронавірусну інфекцію у 2021 році та примусову госпіталізацію у тяжкому стані, а також повномасштабне вторгнення Росії на територію України з 24.02.2024 вона втратила можливість вчасно сплачувати за кредитами. Після активізації бойових дій у Київській області змушена була виїхати до Польщі, довгий час жила у соціальному житлі, проходила реабілітацію за наслідками затяжної хвороби на коронавірус, що станом на сьогодні затягло її у боргову яму
На підтвердження викладених обставин заявницею подано виписку з історії хвороби №9106995 згідно якої вона перебувала на лікуванні з 24.11.2021 по 30.12.2021 та друга сторінка виписки за 25.01.2022. Також заявницею надано лабораторні дослідження датовані квітнем-червнем 2022 проведені на території Польщі, де видавались рецепти на лікування. Вказані документи складені польською мовою, перекладу не надано.
Виписки по рахункам заявницею суду не подано.
З цього приводу заявницею повідомлено, що частина кредитів була видана шляхом відкриття кредитних лімітів за картковими рахунками в банківських додатках, щодо них надано скріншоти з інформацією про стан рахунку та заборгованість АТ «СЕНС БАНК», АТ «ОТП Банк», довідку про заборгованість АТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2024, виписку про стан рахунку АТ «ПУМБ» від 20.02.2024, по кредитній картці АТ «Ідея Банк» має можливість надати лише відповідь банку на запит від 15.01.2024, оскільки втрачений доступ до банківського додатку. Щодо споживчих кредитів зазначено, що кредити видавались готівкою, надати заяви про видачу готівки як докази отримання коштів станом на сьогодні не може.
При дослідженні фактично доданих доказів судом виявлено, окрім банківських довідок про стан заборгованості, скріншоти про стан заборгованості по карткам, ідентифікувати певні з яких можливо лише по розміру заборгованості з довідок банківських установ. При цьому, деякі скріншоти із розміром заборгованості містять посилання на договори 2018, 2017 років, про які відсутня інформація у Витягу з кредитної історії УБКІ та не повідомлено самою заявницею.
Заявницею наданий новий Проєкт плану реструктуризації боргів та виправлені декларації за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, із зазначенням інформації про майновий стан членів сім`ї та інших даних, які їй відомі.
Також надано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо членів її сім`ї, підписаний договір з арбітражним керуючим.
Щодо продажу рухомого майна вказано, що за договором купівлі-продажу у 2021 році відчужений причіп РТ 1/05 2020 року випуску (розписка від 03.11.2023), однак документ, що підтверджує відчуження майна надати не має можливості, оскільки він знаходиться на тимчасово окупованій території.
На підтвердження означеного надано розписку, яка не може бути прийнята судом в якості належного доказу в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України.
Суд, дослідивши надану заяву про усунення недоліків у сукупності з первісними доказами, вважає за необхідне зазначити наступне.
Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.
Як убачається з пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.
Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.
У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.
За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
Таким чином КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.
За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.
Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.
Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- подати суду конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.
Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства (стаття 215 Господарського кодексу України, стаття 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення), а також недопущення доведення боржника до банкрутства (стаття 219 Кримінального кодексу України). Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20.
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що склад і розмір грошових зобов`язань, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.
З огляду на викладене, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статей 76, 77 ГПК України, що узгоджується з вимогами пунктів 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Слід зауважити на тому, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.
Суд враховує, що у справах про банкрутство (у тому числі неплатоспроможність фізичних осіб) стадія відкриття провадження має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у такій категорії справ поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.
Таким чином, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні вищезазначені правові наслідки, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.
Отже, подання боржником при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредитного звіту, а також не в повному обсязі кредитних договорів, на які посилається ОСОБА_1 у конкретизованому списку кредиторів як на підставу виникнення боргу, є недостатніми для належного підтвердження розміру заборгованості у визначеному в заяві розмірі (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань і строків їх виконання.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21.
З поданих заявницею доказів судом на підтвердження підстав виникнення заборгованості судом лише встановлено, що вона тривалий час лікувалась від короновірусної хвороби у листопаді 2021 року - червні 2022 року. До моменту повномасштабного вторгнення проживала у Київській області, а в подальшому переїхала до Польщі та з цього моменту не отримувала прибутку.
Проте заявницею не зазначено, що позбавляє її можливості працевлаштуватись протягом 2022-2024 років, або повернутись до України та продовжувати підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку.
Крім того, суд критично ставиться до тверджень заявниці викладених у заяві та її деклараціях про майновий стан, що вона зовсім не отримує прибуток, зокрема у вигляді грошової допомоги як переміщеній особі за польськими державними програмами. Наведені висновки обумовлені й аналізом Витягу з кредитної історії УБКІ, який хоча і не є належним доказом розміру заборгованості, проте певною мірою містить інформацію про утворення заборгованості.
Так, заборгованість за кредитною карткою, відкритою в АТ «ПУМБ», змінювалась в більшому та меншому розмірі, що свідчить про здійснення поповнення рахунку. За кредитною карткою, відкритою в АТ КБ «ПриватБанк», кредитний ліміт вичерпано у серпні 2022 року, а за кредитною карткою, відкритою в АТ «СЕНС БАНК», - у червні 2022 року.
Інформацію про рух коштів по рахункам заявницею на вимогу суду не надано.
Щодо обов`язку подання декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, привівши їх у відповідність до наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5з зазначеннями відомостей про членів сім`ї; доказів звернення заявника до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна йому була для заповнення розділу ІІ та ІІІ декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність.
Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.
Згідно з ч. 5 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.
До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Крім того, відповідно до п.9 Приміток до затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію".
Водночас, до заяви не додано доказів звернення до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна була заявниці для заповнення розділів декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність та не наведено підстав щодо неможливості отримання таких відомостей, про що наголошувалось в ухвалі суду від 20.02.2024.
Неповідомлення боржником всієї інформації щодо джерел отримання доходів та їх розміру позбавляє суд можливості встановити загрозу його неплатоспроможності.
Крім того, суд зауважує, що заявницею не надано відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях, як то передбачено п.8 ч.3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Як зазначено ОСОБА_1 вона має відкриті рахунки в АТ КБ «ПриватБанк».
Проте, як встановлено судом з поданих первинно та додаткових доказів, заявниця має відкриті рахунки в АТ «ПУМБ» та АТ «СЕНС БАНК», про які нею не зазначалось.
Поданий до суду конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників) заявницею не приведений у відповідність із відомостями, отриманими безпосередньо від самих кредиторів.
Розмір заборгованості перед АТ «ПУМБ» зазначено 35 025,84 гривень, згідно довідки банку - 53 753,71 гривень; розмір заборгованості перед АТ «СЕНС БАНК» за кредитною картою зазначено 93 619,60 гривень, згідно довідки банку - 119 336,22 гривень тощо.
Також суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що відповідно п. 4 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів). При цьому вимоги до такого проекту плану реструктуризації визначені статтею 126 КУзПБ.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 126 КУзПБ у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.
Виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.
Системне тлумачення приписів книги четвертої КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах Кодексу принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
Боржник має реалізувати право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою.
Такими чином, погашення вимог кредиторів (виконання взятих на себе грошових зобов`язань) у межах об`єктивних можливостей є проявом добросовісного використання боржником своїх прав у судових процедурах неплатоспроможності та істинного бажання виконати взяті на себе грошові зобов`язання.
Проте, уточнений проект плану реструктуризації боргів, доданий до заяви про усунення недоліків містить недостовірну інформацію про розмір кредиторської заборгованості (з огляду на відомості з довідок про стан заборгованості від банківських установ).
Отже заявницею не надано пропозицій щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів), складених у відповідності до статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.
Крім того, план реструктуризації боргів передбачає продаж майна боржника - 9/16 часток трикімнатної квартири загальною площею 60,94 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 протягом 6 місяців за ціною 800 000,00 гривень.
За рахунок продажу майна підлягають погашенню частина кредиторських вимог, інша частина - списанню.
Також, вказано, що боржниця має намір знайти роботу та отримувати у майбутньому дохід в розмірі 20 000,00, з яких 10 000,00 можуть бути виділені на погашення кредиторської заборгованості щомісячно.
Проте, виходячи з розміру визначеної заявницею заборгованості та розміру заборгованості, що підлягає списанню, різниця становить 800 000,00 гривень.
З урахуванням викладеного, дослідивши надану ОСОБА_1 заяву про усунення недоліків, суд дійшов висновку, що заявниця у строк, встановлений ухвалою суду від 20.02.2024 недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у спосіб, визначений судом - не усунула, а подана у сукупності з додатковими доказами заява про неплатоспроможність боржника фізичної особи не відповідає вимогам ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Суд зауважує, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 39 КУзПБ).
Проте, питання щодо призначення підготовчого засідання господарського суду, в якому перевіряється наявність підстав визначених ч. 2 ст. 115 КУзПБ та приймається рішення про відкриття справи про неплатоспроможність або відмову у відкритті справи вирішується судом виключно після прийняття заяви про неплатоспроможність та лише у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
У даному ж випадку, оскільки на стадії прийняття господарським судом та перевірки форми та змісту заяви про неплатоспроможність, а також на етапі вирішення питання щодо можливості призначення підготовчого засідання зміст заяви не відповідає вимогам ч. 3 ст. 162 ГПК України та ст.ст. 115 - 116 КУзПБ (навіть з урахуванням часткового виконання вимог ухвали суду від 20.02.2024), зазначена заява не може бути прийнята до розгляду.
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Частинами 1, 2, 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду.
Про повернення заяви про відкриття провадження у справі без розгляду господарський суд постановляє ухвалу.
Повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 37, 38, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
Заяву ОСОБА_1 про неплатоспроможність боржника фізичної особи повернути заявнику.
Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Фурсова