РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/68/24
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження, розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Ім. Попудренка,

вул. Петренка, 14, с. Задеріївка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15020;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Агромаркет,

вул. Петренка, 14, с. Задеріївка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15020;

предмет спору: про стягнення 1215029,14 грн

без виклику (повідомлення) сторін

15.01.2024, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Ім. Попудренка до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Агромаркет про стягнення 1215029,14 грн, з них: 1135780,35 грн основного боргу за договором суборенди землі від 03.07.2023 № 01/02; 5678,90 грн інфляційних втрат за листопад 2023 року; 6439,23 грн 3% річних за період з 01.11.2023 по 08.01.2024 та 67130,66 грн пені за той самий період.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем виконання зобов`язань з оплати орендної плати за період з 03.07.2023 по 31.12.2023 за договором суборенди землі від 03.07.2023 № 01/02 (далі Договір) та додаткової угоди від 01.10.2023 № 1 до нього.

Суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив учасникам справи строки для подачі до суду заяв по суті заявлених вимог (ухвала від 22.01.2024).

Ухвала про відкриття провадження в справі від 22.01.2024 отримана відповідачем 06.02.2024 засобами поштового зв`язку за адресою його державної реєстрації (поштове відправлення 070).

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов в установлений судом строк; проти задоволення позовних вимог не заперечив; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких інших заяв чи клопотань сторони до суду не подавали.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України, суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі (ухвала від 22.01.2024).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

УСТАНОВИВ:

03.07.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ім. Попудренка» (далі - ТОВ «Ім. Попудренка») (орендар, позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Агромаркет» (далі ТОВ «Компанія Агромаркет») (суборендар, відповідач) уклали договір суборенди землі № 01/02, за п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, приватної та комунальної власності, які розташовані за межами населеного пункту в адміністративних межах Добрянської ОТГ, Ріпкинської ОТГ та Любецької ОТГ Чернігівського району Чернігівської області.

Земельні ділянки, що передаються в суборенду за цим Договором, знаходяться в користуванні орендаря на підставі Договорів оренди землі, (далі Основні договори оренди землі), укладеними між орендарем та орендодавцями (власниками земельних ділянок). Загальна площа земельних ділянок, які передаються в суборенду за цим Договором, зазначена в додатку № 1 до даного Договору, та становить 1352,8439 га (пункти 1.2., 1.4. Договору).

Нормативна грошова оцінка на дату підписання Договору та кадастрові номери земельних ділянок зазначені в додатку № 1 до Договору (пункти 1.6., 1.7.).

Сторони в п. 2.1. Договору визначили, що строк дії Договору суборенди на кожну земельну ділянку починається з 03.07.2023 та триває до 31.12.2023.

Суборендар сплачує суборендну плату орендарю в розмірі загальної суми вказаної в Додатку № 1 до даного Договору з урахуванням ПДВ, а саме 1555770,49 грн, у тому числі ПДВ (20%) 259295,08 грн (п. 3.1. Договору).

За умовами п. 3.2. Договору суборендна плата сплачується суборендарем у грошовій формі, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендаря, на підставі рахунку орендаря, в наступному порядку:

- 25% від загального розміру суборендної плати сплачується суборендарем до 01.08.2023;

- 75% від загального розміру суборендної плати сплачується суборендарем до 01.11.2023.

Відповідно до п. 3.4. Договору за фактом наданих послуг орендарем складається акт наданих послуг, який надсилається на адресу суборендаря (електронною поштою або фізичним листом). Суборендар зобов`язується підписати акти наданих послуг протягом 3-х днів з дня його отримання. У разі наявності зауважень до наданих послуг суборендар вправі протягом 3-х днів з дня отримання такого акту наданих послуг надати свої зауваження та заперечення в письмовій формі на адресу орендаря. У разі якщо акт наданих послуг не підписаний суборендарем в термін визначений цим пунктом та на адресу орендаря не надано суборендарем вмотивованих зауважень та заперечень щодо наданих послуг, такий акт вважається погоджений сторонами, зазначені в ньому послуги надані в повному обсязі та може бути підписаний орендарем в односторонньому порядку про що на акті наданих послуг робиться відповідне застереження.

За пунктами 4.1., 4.2. Договору земельні ділянки, визначені цим Договором та додатком № 1 до нього, передаються в користування суборендарю за актом приймання-передачі земельних ділянок у користування, який є невід`ємною частиною цього Договору. Земельні ділянки, визначені цим Договором та додатком № 1 до нього, повертаються з користування суборендарем орендарю протягом 5 робочих днів з дати закінчення строку дії Договору на письмову вимогу орендаря в стані, не гіршому в порівняно з тим, у якому він передавав їх у суборенду.

Сторони погодили, що цей Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Строк дії цього Договору не може перевищувати строк дії Договорів оренди землі (основних договорів оренди землі) (п. 8.2.).

03.07.2023, ТОВ «Ім. Попудренка» та ТОВ «Компанія Агромаркет» підписали акт прийому-передачі земельних ділянок у користування до Договору суборенди землі від 03.07.2023 № 01/02, за п. 1. якого орендар передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування на умовах суборенди, терміном до 31.12.2023, земельні ділянки, перелік яких указаний в додатку № 1 до цього Договору, загальною площею 1352,8439 га, розташовані за межами населеного пункту, в адміністративних межах Добрянської ОТГ, Ріпкинської ОТГ та Любецької ОТГ Чернігівського району Чернігівської області.

01.10.2023, сторонами підписана додаткова угода № 1 до Договору, якою внесені зміни до додатка № 1 до Договору, пункти 1 та 2 якого виклали в наступній редакції: загальна площа земельних ділянок, які передаються в суборенду 1323,8958 га; загальна сума суборендної плати - 1522480,35 грн, у т.ч. ПДВ 253746,73 грн.

Також цією додатковою угодою № 1 внесені зміни до акту прийому передачі земельних ділянок у користування від 03.07.2023, п. 1. якого викладений в новій редакції, у частині загальної площі земельних ділянок переданих суборендарю в користування.

Сторони, у п. 3.1. додаткової угоди № 1, погодили, що розмір суборендної плати за Договором суборенди землі від 03.07.2023 № 01/02 за період з 01.10.2023 по 31.12.2023 (обидві дати включно) становить 753143,28 грн, у т.ч. ПДВ 125523,88 грн з розрахунку вартості суборендної плати за 1 календарний день суборенди в розмірі 8186,34 грн, у т.ч. ПДВ 1364,39 грн.

Суд установив, що на спірні правовідносини сторін, що виникли з виконання умов Договору суборенди землі, поширюється дія §1, §3 глави 58 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), норми Земельного кодексу України (далі ЗК України) та Закону України Про оренду землі.

Підставою звернення до суду з даним позовом є порушення відповідачем умов Договору суборенди землі від 03.07.2023 № 01/02, у частині внесення суборендної плати, в строк установлений п. 3.2. Договору. За порушення відповідачем грошових зобов`язань, позивачем, окрім орендної плати в розмірі 1135780,35 грн, заявлено до стягнення: 5678,90 грн інфляційних втрат за листопад 2023 року; 6439,23 грн 3% річних за період з 01.11.2023 по 08.01.2024 та 67130,66 грн пені за той самий період.

Тобто до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі, належить з`ясування наявності між сторонами договірних відносин та факт порушення відповідачем грошових зобов`язань щодо своєчасної оплати за користування земельними ділянками; наявність правових підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій (у формі пені) та наслідків, обумовлених частиною 2 статті 625 ЦК України.

За п. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Частиною 1 статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 93 ЗК України, статтею 1 Закону України Про оренду землі право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 8 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення договору суборенди землі), орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

За статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Як установлено судом, на момент укладання Договору суборенди, згідно з актом прийому передачі земельних ділянок у користування до цього нього, позивач передав, а відповідач прийняв у суборенду земельні ділянки, загальною площею 1352,8439 га, за оренду яких відповідач, відповідно до п. 3.2. Договору, повинен сплатити орендну плату в загальному розмірі 1555770,49 грн в наступному порядку: 25% від загального розміру суборендної плати, що складає 388942,62 грн, у строк по 01.08.2023 та 75% від загального розміру суборендної плати, що складає 1166827,87 грн, у строк по 01.11.2023.

Сторони підписавши додаткову угоду від 01.10.2023 № 1 до Договору, змінили (зменшили) загальну площу земельних ділянок, наданих відповідачу в користування, та відповідно переглянули загальний розмір суборендної плати за Договором, що складає 1522480,35 грн (з ПДВ), у тому числі за період з 01.10.2023 по 31.12.2023, в розмірі 753143,28 грн (з ПДВ).

На виконання умов Договору позивач у період з 03.07.2023 по 31.12.2023, в односторонньому порядку, склав наступні акти про надання послуг: № 65 від 31.07.2023 на суму 247897,50 грн, № 70 від 31.08.2023 на суму 264993,88 грн, № 80 від 30.09.2023 на суму 256445,69 грн, № 92 від 31.10.2023 на суму 253776,54 грн, № 93 від 30.11.2023 на суму 245590,20 грн, № 94 від 31.12.2023 на суму 253776,54 грн.

Перелічені акти засвідчені, зокрема, електронним підписом керівника ТОВ «Ім. Попудренка» Смоквиною С.С. та направлені відповідачу засобами електронного зв`язку.

Також акти про надання послуг, складені в період з липня по грудень 2023 року, направлені відповідачу 12.01.2024 засобами поштового зв`язку (поштове відправлення 711).

Позивач задекларував господарські операції з надання послуг за Договором.

Відповідач факт користування земельними ділянками за Договором суборенди від 03.07.2023 № 01/02 не спростовував; мотивованих заперечень щодо актів наданих послуг за Договором, відповідно до п. 3.4., не надав.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідач у строк, установлений п. 3.2. Договору, здійснив оплату в сумі 386700,00 грн згідно з кредитовим повідомленням від 28.07.2023 (платіж № 2018), за призначенням: «оплата за суборенду землі 25 % згідно договору № 01/02 від 03.07.2023».

В іншій частині відповідач мав розрахуватись з позивачем за користування орендованими земельними ділянками не пізніше 01.11.2023.

Відповідач за користування земельними ділянками в спірному періоді в установлений строк у повному обсязі не розрахувався. Прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором з урахуванням строків, установлених сторонами в п. 3.2., починає свій перебіг з 02.11.2023.

У спірному періоді за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 1135780,35 грн, наявність якої останній не заперечив.

За висновком суду, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати за послуги зі строкового користування земельними ділянками, в період з липня по грудень 2023 року, в сумі 1135780,35 грн, наданими йому позивачем у суборенду згідно з Договором від 03.07.2023 № 01/02, відтак позов у цій частині підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його в строк, установлений договором.

За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення в сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 ЦК України.

За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

За змістом частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлене законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Частинами 4 та 6 статті 231 ГК України унормовано, що в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначений, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань установлюються в відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Статтями 1 та 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996 № 543/96-ВР установлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведених норм, розмір неустойки (пені) за порушення грошових зобов`язань установлюється сторонами в договорі в відсотковому співвідношенні до суми невиконаного зобов`язання, однак не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, якщо інше не передбачене в спеціальному нормативно-правовому акті, що регулює спірні правовідносини сторін.

За визначенням статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п. 7.2. Договору в разі несплати суборендарем суборендної плати в строки, визначені цим Договором, суборендар зобов`язаний сплатити на користь орендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення зобов`язання.

Керуючись наведеними нормами та п. 7.2. Договору позивач заявив до стягнення 5678,90 грн інфляційних втрат за листопад 2023 року, 6439,23 грн 3% річних за період з 01.11.2023 по 08.01.2024 та 67130,66 грн пені за той самий період.

Суд установив, що розрахунок інфляційних втрат проведений позивачем з урахуванням рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ згідно з листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором, суд, керуючись наведеними нормами, перевірив розрахунок позивача, дійшов висновку про правомірність вимог в частині стягнення 5678,90 грн інфляційних втрат.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та пені (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ) та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 6345,88 грн 3 % річних та 66134,91 грн пені за період з 02.11.2023 по 08.01.2024, оскільки ним невірно визначений початок періоду прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, що виходячи з умов п. 3.2. Договору, починає свій перебіг з 02.11.2023.

У решті позовних вимог у частині стягнення 93,35 грн 3 % річних та 995,75 грн пені суд відмовив у зв`язку з їх необґрунтованістю.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлено статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Враховуючи, що відповідач, у порушення статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, грошові зобов`язання належно не виконав, за фактичне користування земельними ділянками не розрахувався в установлений строк, правомірність вимог позивача не спростував, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення 1135780,35 грн боргу, у зв`язку з чим ним правомірно нараховані та заявлені до стягнення, окрім суми основного боргу, 5678,90 грн інфляційних втрат, 6345,88 грн 3 % річних та 66134,91 грн пені.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

З урахуванням вимог частини 1 статті 129 ГПК України, суд, з огляду на часткове задоволення позову, вирішив покласти судові витрати по сплаті судового збору в сумі 18209,10 грн на відповідача, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 165, 166, 178, 184, 233, 236, 238, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ім. Попудренка (вул. Петренка, 14, с. Задеріївка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15020; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Агромаркет (вул. Петренка, 14, с. Задеріївка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15020; ) про стягнення 1215029,14 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Агромаркет (вул. Петренка, 14, с. Задеріївка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15020; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ім. Попудренка (вул. Петренка, 14, с. Задеріївка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15020; код ЄДРПОУ 03796,35 грн основного боргу, 5678,90 грн інфляційних втрат, 6345,88 грн 3 % річних та 66134,91 грн пені та 18209,10 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А. В. Романенко