ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/4061/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зарубіна Валерія Сергійовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 01.11.2023, ухвалене суддею Шаратовим Ю.А., м. Одеса

у справі № 916/4061/23

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Зарубіна Валерія Сергійовича

про: стягнення 190299,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Зарубіна Валерія Сергійовича (далі ФОП Зарубін В.С.), в якому просило суд стягнути з останнього 190299,08 грн, з яких: 161501,55 грн заборгованості за кредитом та 28797,53 грн - за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 30.09.2021.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 у справі №916/4061/23 позов Банку задоволено повністю, стягнуто з ФОП Зарубіна В.С. на його користь 190299,08 грн, з яких: 161501,55 грн основного боргу, 28797,53 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 2854,49 грн витрат на сплату судового збору.

Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення 28797,53 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, ФОП Зарубін В.С. подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач, посилаючись на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, зазначає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Скаржник зазначає, що вимога про стягнення відсотків, яка є явно завищена, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а наявність у кредитора можливості стягувати з споживача надмірні грошові кошти суперечить розумному стимулюванню боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи № 916/4061/23, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів з Господарського суду Одеської області.

19.12.2023 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 апеляційну скаргу ФОП Зарубіна В.С. на рішення Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 у справі № 916/4061/23 залишено без руху, встановлено скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 4026 грн.

03.01.2024 від ФОП Зарубіна В.С. надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 4026 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 за апеляційною скаргою ФОП Зарубіна В.С. на рішення Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 у справі № 916/4061/23 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено Банку строк до 30.01.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з належними доказами його направлення іншому учаснику справи) та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

06.02.2024 від Банка надійшли письмові пояснення (вх. № 3882/23).

Будь-яких інших заяви чи клопотань від учасників справи не надходило.

Щодо письмових пояснень Банка (від 06.02.2024 за вх. № 3882/23), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Як вже зазначалось, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2024, якою за апеляційною скаргою ФОП Зарубіна В.С. на рішення Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 у справі № 916/4061/23 відкрито апеляційне провадження, а Банку встановлено строк для подання відзиву до 30.01.2024.

Банк таким правом не скористалося, відповідний відзив у встановлений судом строк не надало.

Водночас, письмові пояснення Банка (від 06.02.2024 за вх № 3882/23) хоч і за назвою є «поясненнями у справі», втім, за своїм змістом фактично є відзивом на апеляційну скаргу, оскільки в них позивач наводить відповідне обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, заперечує проти її задоволення.

За таких обставин, колегія суддів зауважує, що вказані письмові пояснення, які за своїм змістом фактично є відзивом на апеляційну скаргу, подані після закінчення строку, встановленого судом апеляційної інстанції для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 118 ГПК України).

Відповідно до частин 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів зауважує, що принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище стосовно другої сторони.

Несвоєчасне подання позивачем відзиву на апеляційну скаргу залежало виключно від суб`єктивної поведінки самого позивача, який несе ризик вчинення або не вчинення певної процесуальної дії, у зв`язку з чим, колегія суддів залишає письмові пояснення без розгляду в порядку ст. 118 ГПК України.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги ФОП Зарубіна В.С., колегія суддів у даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 у справі № 916/4061/23 лише в частині задоволення позову Банку про стягнення з відповідача 28797,53 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30.09.2021 ФОП Зарубіним В.С. (Клієнт) через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису (а.с.18) Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі Заява, а.с.14-16), відповідно до якої він приєднався до розділу « 1.1 Загальні положення» та підрозділу 3.2.2 Умови та правила надання послуги «КУБ» Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://pb.ua.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 Заяви Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати Клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим Договором терміни.

Розмір кредиту: 300000 грн.

Строк кредиту: 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

У період з дати підписання Заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту становить 1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом 1,4 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту).

Проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором: 4 % від суми простроченої заборгованості.

Пунктом 3.2.2.1 Заяви визначено, що Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», а також в системі Приват24. Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги. Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, які регулюють кредитні відносини.

Згідно із підпунктами 3.2.2.3.1, 3.2.2.3.2, 3.2.2.3.3 пункту 3.2.2.3 Умов надання кредитів у рамках послуги здійснюється на наступних умовах: повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в заяві. За користування послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 3.2.2.6.2). У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором Клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами.

Відповідно до підпункту 3.2.2.9.1 пункту 3.2.2.9 Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку по дату погашення кредиту згідно з підпунктами 3.2.2.1, 3.2.2.3 цього договору Клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в підпункті 3.2.2.3.2.

На виконання умов договору Банком перераховано на рахунок ФОП Зарубіна В.С. 300000 грн., що підтверджується банківською випискою за особовим рахунком ФОП Зарубіна В.С. (а.с.20) та не заперечується учасниками цієї справи.

Відповідачем частково погашено заборгованість за кредитом в загальному розмірі 138498,45 грн., що підтверджується банківськими виписками за особовим рахунком ФОП Зарубіна В.С. (а.с.20-21) а саме: 25000 грн 01.11.2021; 25000 грн 01.12.2021; 25000 грн 05.01.2022; 25000 грн 01.02.2022; 25000 грн 01.03.2022; 5361,01 грн 03.10.2022; 7275 грн 14.03.2023; 361,60 грн 15.03.2023; 500 грн 24.04.2023; 0,84 грн 04.05.2023.

В матеріалах цієї справи міститься наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача (а.с.19), згідно з яким:

- заборгованості за кредитом складає 161501,55 грн;

- заборгованість за комісією за період з 01.04.2022 по 18.08.2023 складає 28797,53 грн.

Предметом позову є вимога Банку, зокрема, стягнути з ФОП Зарубіна В.С. 28797,53 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Задовольняючи позов в цій частині, місцевий господарський суд виходив з його обґрунтованості та доведеності, а також правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів · ( суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається· на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вже зазначалось, відповідачем 30.09.2021 із використанням електронного цифрового підпису (а.с.18) підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ».

Відповідач, підписанням вказаної заяви, приєднався до розділу «1.1 Загальні положення» та підрозділу 3.2.2 Умови та правила надання послуги «КУБ» Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті Банка.

Заява та Умови разом складають кредитний договір між банком та відповідачем.

В матеріалах цієї справи міститься наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача (а.с.19), згідно з яким заборгованість останнього за комісією за період з 01.04.2022 по 18.08.2023 складає 28797,53 грн.

Перевіривши вищевказаний розрахунок, колегія суддів приходить до висновку про його правильність та обґрунтованість.

При цьому, жодних заперечень саме щодо арифметичної правильності заявлених до стягнення сум апеляційна скарга не містить.

Фактично, доводи скаржника зводяться до того, що укладаючи договір, він не був належним чином проінформований про його умови, і в цій частині він посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Щодо посилання скаржника на вищевказану постанову Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів зазначає наступне.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де є схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

Так, у справі № 342/180/17, на яку посилається скаржник, суди судами було встановлено, що «у заяві позичальника процентна ставка не зазначена», водночас у даному випадку, розмір та порядок нарахування процентної ставки за користування кредитом прямо передбачений п. 1.4. Заяви (за перші 6 місяців дії кредиту становить 1,6 % в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом 1,4 % в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту)).

У справі № 342/180/17 суди вказували на те, що «матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку», проте, у даному випадку договір сторонами виконувався, відповідачем до березня 2022 року включно належним чином сплачувався кредит, у тому числі і комісія, отже відповідач був обізнаний як про розмір такої комісії, так і про порядок її нарахування та сплати.

Крім того, на відміну від обставин справи № 342/180/17, у даному випадку до Умов не вносились зміни, тобто на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші, і наданий позивачем розрахунок (а.с.19) виконаний саме на їх підставі.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказана постанова у справі № 342/180/17 ухвалена у правовідносинах, які не є подібними до тих, які розглядаються у даній справі, з огляду на що такі висновки не можуть застосовуватись у даній справі.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зарубіна Валерія Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 01.11.2023 у справі № 916/4061/23 - без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська