УХВАЛА

м. Київ

13.03.2024Справа № 910/3015/23
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про розстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі

За позовом ІНФОРМАЦІЯ_2

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення ,00 грн.

Представники сторін:

від позивача (стягувача): ОСОБА_1;

від відповідача (боржника): ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі №910/3015/23 позов ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 суми основного боргу у розмірі 1.683.825.716,00 грн. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 пеню у розмірі 61.210.874 грн 20 коп., штраф у розмірі 60.756.598 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 115037 грн 02 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі №910/3015/23 змінено, виклавши його в наступній редакції: « 1. Позов задовольнити частково. 2. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 суми основного боргу у розмірі 1.683.825.716,00 грн. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 пеню у розмірі 1224217 грн 48 коп., штраф у розмірі 1215131 грн 96 коп. та судовий збір у розмірі 115037 грн 02 коп.».

14.11.2023 до Господарського суду міста Києва від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява про розстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі №910/3015/23.

Так як матеріали справи №910/3015/23 ще не були повернуті до Господарського суду міста Києва, ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 було відкладено вирішення питання про призначення до розгляду заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про розстрочення виконання судового рішення до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

22.02.2024 матеріали справи №910/3015/23 повернулись до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 розгляд вказаної заяви призначено на 13.03.2024.

У судове засідання 13.03.2024 з`явились представники сторін, надали усні пояснення по справі.

Розглянувши у судовому засіданні 13.03.2024 заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про розстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі №910/3015/23, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

При цьому, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Заявник (боржник) зазначив, що відповідно до фінансової звітності ІНФОРМАЦІЯ_1 за 1 півріччя 2023 року (Форма № 2) залишок прибутку, що залишається в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1, складає 273600 грн (1368000,00 - 80%), після здійснення обов`язкових платежів на користь держави (зокрема, сплати податку на прибуток) та сплати дивідендів на користь держави за ставкою 80% відповідно до вимог Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138.

Під час розгляду цієї справи відповідач в додатку 21 до відзиву на позовну заяву від 16.03.2023 надавав копію Звіту про фінансові результати за 2022 рік, відповідно до якого чистий прибуток ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2022 рік склав 2466200,00 грн (12331000,00 - 80%).

Тобто, в наведеній порівняльній динаміці чистий прибуток ІНФОРМАЦІЯ_1 в поточному році зменшився в 4,5 рази порівняно з минулим роком.

В умовах сьогоднішньої повномасштабної військової агресії рф проти України та введеного в Україні воєнного стану на ІНФОРМАЦІЯ_1 покладено виконання критично важливих для забезпечення національної безпеки і оборони держави завдань щодо забезпечення закупівель для Збройних Сил України та інших військових формувань сучасного озброєння та військової техніки, які знаходяться на озброєнні, а також тих зразків озброєння та військової техніки, які в подальшому можуть бути прийняті на озброєння.

Задля забезпечення потреб військових формувань Сил Оборони України військовою продукцією, необхідною для відсічі збройної агресії рф постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2022 №237 «Деякі питання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 було передано безпосередньо до сфери управління ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2022 за №892 «Деякі питання управління об`єктами державної власності» ІНФОРМАЦІЯ_1 передано до сфери управління Головного управління розвідки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснює стратегічно важливу для України діяльність у сфері імпорту озброєння, а саме: бере участь у виконанні державного оборонного замовлення з імпорту озброєння, військової і спеціальної техніки, іншої продукції і послуг військового призначення та подвійного використання, як безпосередній виконавець державних контрактів, так і є стороною у зобов`язаннях, укладених на виконання державного оборонного замовлення.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_1 є невід`ємною складовою оборонно-промислового комплексу України та спеціальним суб`єктом господарювання у здійсненні експортно-імпортних операції.

На даний час ІНФОРМАЦІЯ_1 виконує 35 державних контрактів, з яких 21 укладено безпосередньо з ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо забезпечення Сил Оборони України необхідним озброєнням для відсічі збройної агресії проти України.

Виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 на цей час одночасно одним платежем, в тому числі в примусовому порядку в межах виконавчого провадження, при застосуванні заходів забезпечувального характеру, може потягнути за собою касовий розрив, що в свою чергу призведе до неможливості запланованої оплати Відповідачем товарів за іншими державними контрактами укладеними в рамках державного оборонного замовлення, наслідками чого, насправді, може стати послаблення обороноздатності України в умовах воєнного стану.

Зазначена проблематика визнається і самим позивачем. Так, у листі №512/3088 від 24.09.2023 Головне управління військової юстиції ІНФОРМАЦІЯ_2 зауважує зокрема на тому, що спецекспортери є державними комерційними підприємствами, заснованими на державній формі власності та перебувають у сфері управління ІНФОРМАЦІЯ_2, комерційна діяльність яких здійснюється відповідно до планів, затверджених самим ІНФОРМАЦІЯ_2, яке, в свою чергу, здійснює відповідну контрольну функцію через отримання від спецекспортерів фінансової звітності та інформації про стан виконання фінансових та інвестиційних планів.

У зв`язку з цим, Головне управління військової юстиції ІНФОРМАЦІЯ_2 резюмує, що [1] претензійно-позовну роботу ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно Спецекспортерів, які фактично перебувають в управлінні ІНФОРМАЦІЯ_2, не можна вважати оптимальним інструментом захисту інтересів ІНФОРМАЦІЯ_2. [2] Фактичне виконання рішень судів, якими задовольняються вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення із Спецекспортерів основного боргу та штрафних санкцій, є малоперспективним, оскільки власні наявні фінансові активи таких боржників обмежені, а кошти, перераховані ІНФОРМАЦІЯ_2 таким Спецекспортерам у якості передоплати для виконання Державних контрактів, в більшості випадків вже сплачені ними іноземним контрагентам (нерезидентам). Тобто, за фактичного неповернення коштів сплачених іноземних контрагентам в порядку передоплати, ресурсів для виконання таких судових рішень у Спецекспортерів фактично немає (копії листів Центрального управління координації зовнішньоекономічної діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 №775/377 від 28.09.2023 та Головного управління військової юстиції ІНФОРМАЦІЯ_2 №512/3088 від 24.09.2023 наявні в матеріалах справи).

За наведених обставин заявник (боржник) просить суд розстрочити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі №910/3015/23 відповідно до графіку, наведеного у заяві.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги викладені заявником (боржником) підстави для розстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі №910/3015/23 та враховуючи, що стягувач не заперечує щодо задоволення поданої заявником заяви, суд дійшов висновку задовольнити подану ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву.

При цьому, судом встановлено, що суму боргу у розмірі 115037,02 грн боржник сплатив стягувачу 27.12.2023.

Згідно з ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст.ст. 234, 331Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про розстрочення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі №910/3015/23.

2. Розстрочити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі №910/3015/23 відповідно до наступного графіку:

- 348478,49 грн до 30.03.2024;

- 348478,49 грн до 30.04.2024;

- 348478,49 грн до 30.05.2024;

- 348478,49 грн до 30.06.2024;

- 348478,49 грн до 30.07.2024;

- 348478,49 грн до 30.08.2024;

- 348478,50 грн до 30.09.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 15.03.2024.

Суддя О.М. Спичак