ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 Справа № 917/1312/23

Суддя Погрібна С.В., після виходу з лікарняного, розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариство "Таскомбанк", вул. С.Петлюри, 30, м. Київ, 01032,

до Фізичної особи - підприємця Духовного Андрія Олександровича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1

про стягнення 263 720,56 грн

без виклику сторін,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Таскомбанк" до Фізичної особи-підприємця Духовного Андрія Олександровича про стягнення 263 720,56 грн заборгованості за порушення умов Заяви-договору № ID11806906 від 27.09.2021, з яких: 216 895,28 грн - заборгованість по тілу кредиту, 46 825,28 грн заборгованість по відсоткам.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.07.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, визнав справу малозначною, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановив відповідачу строк для подання суду відзиву на позов, оформленого згідно з вимогами частини 3 статті 165 ГПК України, з додатками, передбаченими частинами 6, 7 статті 165 ГПК України - 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановив відповідачу строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченої приписами частини 4 статті 250 ГПК України - 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановив відповідачу строк для подання суду (за бажанням) клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - 15 днів з дня вручення даної ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення (стаття 167 ГПК України), копії заперечень надати (направити) позивачу; встановив відповідачу строк для подання суду заперечень до 18.09.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати платежів, передбачених умовами договору.

Ухвала суду від 26.07.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі, що направлялась відповідачу за вказаною у позові адресою, повернулась без вручення адресату з відміткою - відсутній за вказаною адресою.

Також, ухвала Господарського суду Полтавської області від 26.07.2023 по цій справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному вебпорталі судової влади України забезпечення з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

При цьому суд зазначає, що відповідно до відомостей з ЄДРЮОФО-П та громадських формувань місце реєстрації Фізичної особи-підприємця Духовного Андрія Олександровича - АДРЕСА_2 . Витяг сформований станом на 27.07.2023 (а.с. 80-82).

Таким чином, судом було вчинено всі можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення учасників справи про спір, що розглядається. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про відкриття судового провадження у даній справі.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач у встановлений судом строк не використав наданого законом права на подання відзиву на позов. Клопотання про продовження строку на подання відзиву в матеріалах справи відсутнє.

Факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Згідно з частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату прийняття рішення відзив від відповідача не надійшов.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Рішення виноситься суддею з урахуванням строку перебування у тривалих відпустках та лікарняному.

Відповідно до частини 2 статті 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

27.09.2012 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі Банк) та Фізичною особою-підприємцем Духовним Андрієм Олександровичем (далі Позичальник /Боржник/ Відповідач) укладено Заяву-договір № ID11806906 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (далі Договір також-Кредитний договір), відповідно до пункту 1.1 якого за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі Кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування Кредиту іншого банку.

Пунктом 2.1 Договору визначено розмір кредиту: 230 000,00 грн (двісті тридцять тисяч гривень).

Відповідно до пункту 2.3 Договору, визначена вартість Кредиту: розмір процентної ставки за користування Кредитом (далі - проценти) - 29,00% річних; розмір комісійної винагороди за видачу Кредиту - не передбачається; термін повернення Кредиту - 60 місяців з дати укладання Договору (п. 2.7 Договору).

У п. 2.4.1 визначено, що Позичальник здійснює погашення основного боргу за Кредитом та сплата процентів щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем укладання Договору, числа в яке було укладено Договір.

Погашення ануїтетного платежу здійснюється в день згідно Графіку погашення Кредиту (календарного числа дати укладання Договору).

У разі внесення платежу в розмірі, що перевищує плановий платіж, сума грошових коштів сплачених Позичальником, зараховується Банком в рахунок погашення наступного платежу та погашається в день згідно Графіку, сума яка лишилася після сплати планового платежу перераховується на погашення заборгованості (тіла Кредиту) Позичальника за кредитом шляхом коригування останнього ануїтетного платежу.

Позичальник починаючи з наступного повного календарного місяця від дати укладення Кредитного договору повинен забезпечити чисті обороти (грошові надходження на рахунок Позичальника від основної діяльності - реалізації продукції та товарів, виконання робіт, надання послуг) за своїм поточним рахунком, відкритим у Банку, в сумі не менше 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень) в місяць. Моніторинг стану відповідності оборотів по поточному рахунку проводиться Банком щомісячно (п. 2.5 Договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання даних умов Договору, Банк має право нарахувати, вимагати сплати та стягнути, а Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 2,00% від суми виданого Кредиту (але не менше 200,00 грн.), за кожен місяць в якому не було виконано зобов`язання, що є підставою для застосування неустойки (невиконання або неналежного виконання умов, встановлених в цьому пункті) до припинення цих обставин. (п. 2.5 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення Кредиту.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що остаточне погашення за Кредитом Позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно пункту 2.7 Договору.

В Додатку № 1 до Заяви-договору № ID11806906 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") наведено Графік погашення Кредиту.

Заява-договір № ID11806906 від 27.09.2021 та Додаток № 1 підписані сторонами за допомогою електронних цифрових підписів, що підтверджується доданими до матеріалів справи протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с. 11).

Так, на виконання умов Заяви-договору №ID11806906 банком надані Позичальнику кредитні кошти у розмірі 230 000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача.

У виписці з особового рахунку відповідача за період з 27.09.2021 по 20.01.2023 відображено, зокрема надходження коштів на погашення Кредиту та їх розподіл на сплату заборгованості за тілом Кредиту, відсотках, комісії (у тому числі прострочених).

Позивач у вимозі від 20.12.2022 просив відповідача достроково погасити поточну заборгованість станом на 20.12.2022.

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов Договору свої зобов`язання за Заявою-договором № ID11806906 від 27.09.2021 належним чином та у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість по тілу кредиту в сумі 216 895,28 грн; заборгованість по відсотках у розмірі (в тому числі прострочені) 46 825,28 грн.

Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив відповідну заборгованість, АТ "Таскомбанк" звернувся до суду з даним позовом.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами статті 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Як вже зазначалось, Заява-договір № ID11806906 від 27.09.2021 та Додаток № 1 підписані між сторонами за допомогою електронних цифрових підписів.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Відповідно до положень частини четвертої статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про електронні довірчі послуги" передбачено, що електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин.

Проаналізувавши зазначене та наданий позивачем витяг з он-лайн сервісу перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, суд дійшов висновку, що сторонами підписано відповідний Договір із дотриманням вищевказаних положень Закону.

За змістом частини першої статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (у даному випадку - АТ "Таскомбанк").

Оскільки умови договору розробляє банк, то такий договір є публічним договором.

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17; у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 916/548/19.

Частиною другою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмовій форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Із змісту укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору вбачається, що при його укладенні сторонами було погоджено усі істотні умови договору, а саме - сума кредитних коштів, яка надається відповідачу, строк їх повернення, домовленість про сплату процентів та комісійної винагороди, а також відповідальність за порушення строків погашення кредиту у вигляді пені.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем виконано взяті на себе договірні зобов`язання та надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 230 000,00 грн, що підтверджується відповідною банківською випискою.

В Додатку № 1 до Заяви-договору № ID11806906 від 27.09.2021 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") наведено Графік погашення Кредиту.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог статті 610, частини другої статті 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання, з повернення кредитних коштів виконав частково. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідач наявність простроченої заборгованості за Договором не спростовує, здійснених позивачем розрахунків не оскаржує, власного контррозрахунку не надає.

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (частина 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Судом враховується, що згідно з вимогами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

За приписами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Із наявної в матеріалах справи слідує, що Відповідач не у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання з повернення Кредиту, сплати процентів, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість: 216 895,28 грн заборгованість за тілом кредиту та 46 825,28 грн заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочених).

Суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

З огляду на вище зазначене, вимоги позивача про стягнення з Відповідача 216 895,28 грн заборгованості за тілом кредиту та 46 825,28 грн заборгованості по відсоткам (в тому числі прострочених) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути Фізичної особи-підприємця Духовного Андрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (вул. С.Петлюри, 30, м. Київ, 01032, ) 216 895,28 грн заборгованості за тілом кредиту, 46 825,28 грн заборгованості по відсоткам (в тому числі прострочених) та 3955,80 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 20.03.2024.

Суддя Погрібна С.В.