ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2024 р. Справа№ 910/16034/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Прокопенко О.В.

від позивача: Сидоренко Валентин Вадимович

від відповідача: Касьянов Максим Геннадійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Корпорації "ТСМ Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 (повний текст рішення 18.01.2024)

у справі №910/16034/23 (суддя Босий В.П.)

за позовом Корпорації "ТСМ Груп"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

про стягнення 1 653 854,43 грн

УСТАНОВИВ:

Корпорація "ТСМ Груп" (Корпорація) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Підприємство), правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", про стягнення 1 653 854,43 грн за договором про виконання комплексу робіт №05/19 від 05.08.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/16034/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини виконання ним як підрядником передбачених Договором робіт, обсяг яких зазначено в актах приймання виконаних будівельних робіт №9, №10 за листопад 2021 року та №11, №12 за грудень 2021 року, тобто не довів обставин реального виконання робіт за Договором, за які нарахував та заявив до стягнення в судовому порядку заборгованість.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Корпорація "ТСМ Груп" подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/16034/23 та ухвалити нове рішення, яким постановити стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" (адреса: 03150, м. Київ, вул. Ямська, буд.72, ідентифікаційний код 37034171) суму основного боргу у розмірі 1 653 854 (один мільйон шістсот п`ятдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) гривні та 43 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 37 212 (тридцять сім тисячі двісті дванадцять) гривень та 00 коп.

Апеляційна скарга зокрема обґрунтована тим, що на думку позивача місцевим господарським судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки у відповідача наявна заборгованість на надані послуги за договором про виконання комплексу робіт №05/19 від 05.08.2019.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Корпорації "ТСМ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/16034/23 та призначено до розгляду на 06.03.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 замінено відповідача Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на його правонаступника Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 05.08.2019 між Підприємством в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" (замовник) та Корпорацією (генеральний підрядник) був укладений договір на виконання комплексу робіт №05/19 (надалі - "Договір"), відповідно до п. 1.1 якого генеральний підрядник зобов`язується за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати комплекс робіт з теми: "ВП Южно-Українська АЕС. Енергоблоки №1 та №2. Комплекс інженерних засобів системи фізичного захисту. АКТЗ. ІІ етап. Частина 2. Постачання обладнання та будівельні роботи" в цілому або за етапами в обсягах та у строки, що зазначені у графіку виконання робіт (додаток №2) та у відомостях обсягів робіт (додаток №4) до вказаного договору.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що генеральний підрядник здає в обумовлені терміни виконані роботи замовнику, за свій рахунок усуває дефекти, що виявилися в процесі виробництва робіт і в межах гарантійного терміну експлуатації. Замовник зобов`язується прийняти та сплатити виконані роботи.

Сторони пунктом 2.1 Договору обумовили договірну ціну робіт, доручених до виконання генеральному підряднику, яка змінювалася шляхом укладання додаткових угод №1 від 01.11.2019 та №4 від 29.10.2021.

Терміни виконання робіт сторонами визначені в графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору, і також змінювався шляхом укладення додаткових угод №1 від 01.11.2019, №2 від 03.06.2020 та №3 від 17.11.2020.

За змістом п. 4.1.1 Договору оплата за виконані роботи здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок генерального підрядника після підписання сторонами довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, складену на підставі актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В протягом 45 банківських днів.

Згідно з п. 5.10 Договору приймання актів виконаних робіт здійснюється за формою КБ-2В до 25 числа поточного місяця, приймання довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 до 28 числа поточного місяця. Керуючись змінами до п. 201.1 ПКУ, генеральний підрядник складає акти виконаних робіт окремо на кожний вид робіт та кодує їх згідно з ДКПП.

Відповідно до п. 15.6 Договору в редакції додаткової угоди №3 від 17.11.2020 договір набуває чинності з дати підписання договору та скріплення його печатками і діє до 30.03.2023.

За твердженням апелянта, листопаді та грудні 2021 року ним були виконані роботи на загальну суму 1 653 84,43 грн., за наслідками чого були складені акти приймання виконаних будівельних робіт №9, №10 за листопад 2021 року та №11, №12 за грудень 2021 року, а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт №7 за листопад та №9 за грудень 2021 року.

Вказані акти та довідки були передані відповідачу, проте останнім такі акти та довідки підписані не були, і вартість виконаних робіт не сплачена.

Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати виконаних у листопаді та грудні робіт за Договором.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом положень статей 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 882 Цивільного кодексу України установлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором, у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт. Сама по собі відсутність підписаного сторонами акту виконаних робіт не може бути підставою для несплати вартості фактично виконаних робіт.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина перша статті 854 Цивільного кодексу України).

Закріплене у Цивільному кодексі України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №523/6003/14-ц).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Ураховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акту виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі №921/262/18.

При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №905/1090/17, від 06.08.2018 у справі №911/662/17, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 21.08.2019 у справі №917/1489/18.

Ураховуючи характер правовідносин між сторонами суд зазначає, що в даному випадку йдеться про дотримання сторонами договору загальних засад цивільного законодавства щодо меж здійснення цивільних прав. Так, відповідно до частин першої-третьої статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже якщо підрядник фактично виконав відповідні роботи і надіслав замовнику акти приймання-виконання будівельних робіт, які останній отримав та не надав доказів їх оплати чи мотивованої відмови від їх підписання, а строк здійснення оплати за ними настав, то заявлена позивачем вимога про стягнення коштів за виконані роботи за вказаними актами повинна розглядатись судами, на підставі чого суди повинні ухвалити рішення про стягнення чи відмову у стягненні коштів за виконані роботи, в залежності від наявних у справі доказів щодо фактичного виконання робіт підрядником, зазначених ним у відповідних актах, та інших обставин встановлених судами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №910/18384/20.

Позивач вказує, що згідно умов Договору у листопаді та грудні 2021 року ним були виконані підрядні роботи на загальну суму 1 653 84,43 грн (а саме, в листопаді на суму 780 885,44 грн та грудні на суму 872 968,99 грн).

За наслідками виконання робіт позивачем були складені та підписані в односторонньому порядку акти приймання виконаних будівельних робіт №9, №10 за листопад 2021 року та №11, №12 за грудень 2021 року, а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт №7 за листопад та №9 за грудень 2021 року.

Згідно з п. 5.10 Договору приймання актів виконаних робіт здійснюється за формою КБ-2В до 25 числа поточного місяця, приймання довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 до 28 числа поточного місяця. Керуючись змінами до п. 201.1 ПКУ, генеральний підрядник складає акти виконаних робіт окремо на кожний вид робіт та кодує їх згідно з ДКПП.

Із позовної заяви вбачається, що Корпорацією вказані акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт були передані відповідачу у строки, вказані в п. 5.10 Договору для прийняття таких робіт, проте останнім виконані роботи прийняті не були, акти та довідки не підписувалися, і відповідні заперечення щодо обсягу виконаних робіт не висловлювалося.

В той же час, суд відзначає, що доказів передання відповідачу підписаних зі своєї сторони актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт за листопад та грудень 2021 року у строки, установлені п. 5.10 Договору, позивачем до матеріалів справи не долучено.

В матеріалах справи міститься лише копія супровідного листа №98 від 10.08.2023, до якого були додані вказані акти та довідки, направленого на адресу відповідача описом вкладення у цінний лист від 11.08.2023.

Тобто, єдиним доказом направлення відповідачу на затвердження актів та довідок про виконані у листопаді та грудні 2021 року роботи є лист, датований 10.08.2023, що свідчить про недотримання позивачем положень п. 5.10 Договору щодо порядку приймання відповідних робіт.

У відповідь на вказаний лист відповідач повідомив позивача про те, що направлені акти та довідки повертаються без погодження у зв`язку з порушенням позивачем строків, визначених п. 5.10 Договору, а також закінченням строку дії Договору 31.03.2023.

Підписаний підрядником в односторонньому порядку акт може бути доказом передання і прийняття робіт за договором будівельного підряду лише у разі реального виконання робіт підрядником за договором.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі в розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України докази на підтвердження належного виконання позивачем робіт за Договором у спірний період.

Відповідач заперечує, що обсяг робіт, зафіксований в актах виконаних будівельних робіт за листопад та грудень 2021 року, був виконаний позивачем.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що апелянт не довів належними та допустимими доказами обставини виконання ним як підрядником передбачених Договором робіт, обсяг яких зазначено в актах приймання виконаних будівельних робіт №9, №10 за листопад 2021 року та №11, №12 за грудень 2021 року, тобто не довів обставин реального виконання робіт за Договором, за які нарахував та заявив до стягнення в судовому порядку заборгованість.

При цьому, існування у відповідача зобов`язання з перерахування коштів за виконані підрядні роботи ставиться в залежність від наявності доказів щодо фактичного виконання робіт підрядником, зазначених ним у відповідних актах, які в даному випадку у суду відсутні.

Отже, ураховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги Корпорації про стягнення з Підприємства заборгованості не підлягають задоволенню.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Корпорація "ТСМ Груп", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/16034/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/16034/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Корпорації "ТСМ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/16034/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/16034/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Корпорацію "ТСМ Груп".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.03.2024.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов