ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024м. ХарківСправа № 922/5103/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС", с. Терешки, Полтавська обл.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", м. Харків
про стягнення 267872,48 грн.
за участю представників:

позивача - Микола СТАСОВСЬКИЙ (адвокат)

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" про стягнення заборгованості в розмірі 201452,40 грн. за невиконання умов договору на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року та договору-заявки №1 від 05.01.2022 року; 10563,83 грн - 3% річних та 55856,25 грн - інфляційних збитків. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору - 4018,10 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 30000,00 грн.

Ухвалою від 05.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/5103/23 без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції. Відповідачу запропоновано у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

25.12.2023 від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд проводити розгляд справи № 922/5103/23 у порядку загального позовного провадження та розпочати розгляд справи зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою від 26.12.2023 клопотання (вх. №35462/23 від 25.12.2023) представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін задоволено. Призначено по справі підготовче засідання.

09.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

17.01.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Підготовче засідання у справі №922/5103/23 було закрито протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 08.02.2024 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 07.03.2024 о 12:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 07.03.2024 підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 07.03.2024 не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

05 січня 2022 року між ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (далі - Відповідач) та ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" (далі - Позивач) укладено Договір №1 на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні.

Згідно п.1.1 договору останнім визначається порядок взаємовідносин, що виникають між сторонами при організації, здійсненні і розрахунках за транспортні послуги, що надаються Перевізником Замовнику, пов`язані з перевезенням вантажів в міжнародному і внутрішньому автомобільному сполученні.

В свою чергу, п.1.2. договору передбачено, що Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе обов`язки за рахунок коштів Замовника організувати перевезення вантажів Замовника.

Положеннями п. 2.2 договору передбачено, що на кожні окремі транспортні послуги оформляється Заявка, що містить опис умов і особливостей конкретного перевезення, що є невід`ємною частиною цього договору. Надання та підтвердження Заявки "Замовника" проводиться за допомогою факсимільного зв`язку або електронною поштою (номер факсу та електронна адреса вказані в розділі 11 "Адреси і реквізити сторін". Така Заявка "Замовника" має юридичну силу оригіналу.

Розділом 11 договору передбачено реквізити сторін договору №1 від 05.01.2022 року, а саме передбачено реквізити електронної пошти для здійснення листування та зв`язку між сторонами такого договору: ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" - e-mail: , ТОВ "ХЗПТУ" - e-mail: , ІНФОРМАЦІЯ_1

Так, 05.01.2022 року о 16 год. 31 хв. на зафіксовану в договорі електронну адресу ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" - e-mail: з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла Заявка №1 від 05.01.2022 року на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажу в міжнародному сполученні до договору №1 від 05.01.2022 року, укладеному між ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" та ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС", по маршруту місто Харків (Україна) - місто Магнітогорськ (Росія).

Даною заявкою передбачено перевезення наступного вантажу: Кран мостовий електричний спеціальний г/п 50/12,5т, L=40 м г/ч КМ5612.00.000Д7 в розібраному вигляді (поставляється без моста).

На виконання даної заявки, 01.02.2022 року в місті Харкові було здійснено навантаження передбаченого заявкою вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною серія А №211378, на якій проставлено відтиск печатки та підпис відправника, а саме ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування".

Цією ж МТТН зафіксовано перевізника, а саме ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" автомобілем ЗСАМА К440 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом МАЗ 975830 д.н.з. НОМЕР_2 .

У подальшому, 10.02.2022 року ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" було поставлено на ПАО "Магнітогорський металургічний комбінат" вантаж, а саме "Кран мостовий електричний спеціальний г/п 50/12,5т, L=40 м г/ч КМ5612 .00.000Д7 в розібраному вигляді (поставляється без моста)", що підтверджується відтиском печатки як "Челябінська митниця", так і ПАО "Магнітогорський металургічний комбінат".

За твердженнями позивача, свої зобов`язання за договором №1 на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні від 05.01.2022 року ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" виконала належним чином, у строки визначені в Договорі-Заявці від 05.01.2022 року, у ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" виникло зобов`язання зі сплати коштів за надання вищевказаних послуг.

В свою чергу, як вказує позивач, будь-яких зауважень та претензій щодо умов виконання ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" транспортно-експедиторських послуг з боку ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" на адресу ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" не надходило, товар поставлено в строки, а тому умови договору з боку останнього виконані в повному обсязі.

Так, у відповідності до договору від 05.01.2022 року передбачено, що остаточна сума фрахту вказується в рахунку - фактурі на кожну виконану ТП і може змінюватися, виходячи з складності виконання Заявки, штрафних санкцій та інших підтверджених або узгоджених витрат, понесених Перевізником при виконанні ТП. В такому разі остаточна сума фрахту погоджується з Замовником (п. 5.1. Договору).

Відповідно до п. 5.3. договору, оплата організації перевезення проводиться протягом 30 днів з моменту доставки вантажу, якщо інше не зазначено в заявці. Підставою оплати ТП Замовником є акт виконаних робіт, якщо інше не обумовлено в заявці.

Згідно Договору-заявки №1 від 05.01.2022 року в розділі Порядок і форми оплати передбачено, що вартість перевезення становить 7200 (сім тисяч двісті) доларів США, а оплата протягом 20 днів з дати відвантаження.

Так, 10 лютого 2022 року ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" складено Акт надання послуг № 28 від 10.02.2022 року та Рахунок на оплату №28 від 10.02.2022 року, які 11 лютого 2022 року направлені засобами електронного зв`язку, які вказані в 11 Розділі договору від 05.01.2022.

11.02.2022 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено Акт надання послуг №28 від 10.02.2022 року та рахунок на оплату №28 від 10.02.2022 року на загальну суму 201452,40 грн, однак станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою, такий рахунок сплачений не був, а отже умови договору №1 від 05.01.2022 року та договору-заявки № 1 від 05.01.2022 року щодо оплати наданих послуг з боку ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" не виконані.

Окрім цього, відповідний Акт та Рахунок направлено 18.02.2022 року на 84 відділення ТОВ "Нова Пошта", для вручення представникам ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", що підтверджується Специфікацією до акту наданих послуг №НП-007256839 від 28.02.2022 року.

Таким чином, виходячи з вимог п. 5.3 договору №1 від 05.01.2022 року, строк оплати за надані послуги визначається в заявці (Договорі-заявці №1 від 05.01.2022 року), тому граничний строк виконання взаємних зобов`язань щодо оплати наданих послуг ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" настав 03.03.2022 року (20 днів з дати вивантаження товару).

12.09.2023 року на адресу ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" представником ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" адвокатом АО "Правовий Компроміс" адвокатом Стасовським М.В. було скеровано претензію на загальну суму 201452,40 грн., яка отримана представником ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" за довіреністю 20.09.2023 року.

Згідно надісланої вимоги, ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" пропонувалося в термін сім днів виконати свої зобов`язання за договором №1 від 05.01.2022 року, однак така вимога виконана не була.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що Наказом №2402/01 від 24 лютого 2022 року на підприємстві ТОВ "ХЗПТУ" оголошено простій, починаючи з 24 лютого 2022 року та до закінчення дії воєнного стану, а саме до можливості відновлення роботи підприємства. Простій оголошено у зв`язку з тим, що підприємство знаходилося у зоні активних бойових дій, а саме - у м. Харків.

Як зазначає відповідач, 01.03.2022 року відбувся масований обстріл підприємства внаслідок чого постраждали та загинули люди, було зруйновано господарські будівлі ТОВ "ХЗПТУ" та сталася пожежа, що підтверджується Актом про пожежу від 01.03.2022 року.

Результати ворожого обстрілу було зафіксовано органами правопорядку, що підтверджується витягом з ЄДРСР за номером кримінального провадження № 0000187 від 01.03.2022 року.

Отже, за твердженнями відповідача, оскільки ТОВ "ХЗПТУ" знаходиться на території м. Харкова, тому з початком введення воєнного стану підприємство втратило можливість повноцінно здійснювати свою господарську діяльність та виконувати свої зобов`язання за договорами та контрактами, у тому числі й за договором на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року та договором-заявкою №1 від 05.01.2022 року, укладеними з ТОВ "ДАВ ТРАНС".

За твердженнями відповідача, вказані вище договори між ТОВ "ХЗПТУ" та ТОВ "ДАВ ТРАНС" були укладені з метою належного виконання зобов`язань за Контрактом від 15.04.2010 № В180943 укладеного з Публічним акціонерним товариством "Магнітогорський металургійний комбінат" на поставку товарів.

Адже між ТОВ "ХЗПТУ" та ПАТ "Магнітогорський металургійний комбінат" (резидент Російської Федерації, ІПН , ЗКПО 00186424) було укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку виробів підйомно-транспортного устаткування від 15.04.2010 р. № В180943. Додатковою угодою № 55 до контракту № В180943 від 15.04.2010 року строк дії договору продовжено до 31.12.2022 включно.

Відповідно до п.1.1.-1.2. Контракту Продавець зобов`язується виготовити та поставити у власність Покупця на умовах Магнітогорськ (Інкотермс-2000), а Покупець прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення у порядку, встановленому цим Контрактом.

Згідно з п. 7.1. Контракту укладеного з ПАТ "Магнітогорський металургійний комбінат" № В180943 на поставку виробів підйомно-транспортного устаткування на умовах купівлі-продажу від 15.04.2010 р. розрахунки за контрактом відбуваються в рублях РФ.

24 лютого 2022 року ПАТ "Магнітогорський металургійний комбінат" здійснено часткову оплату на рахунок ТОВ "ХЗПТУ" у розмірі 901800 руб. за поставлений товар, що підтверджується випискою № 961803748 за валютним рахунком ТОВ "ХЗПТУ" за 24.02.2022 року.

Проте, у зв`язку із введенням воєнного стану на всій території України указом Президента № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року постановою Правління НБУ №18 від 24.02.2022 р. "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів держави, що здійснила збройну агресію проти України.

Постановою Правління НБУ №21 від 24.02.2022 року "Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" внесено зміни до Постанови Правління НБУ №18 від 24.02.2022 р. та доповнено новими пунктами наступного змісту:"17. Уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції: 1) з використанням російських рублів та білоруських рублів; 2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; 3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь".

Внаслідок цього, за твердженнями відповідача, у ТОВ "ХЗПТУ" відсутня можливість отримати кошти, які були перераховані на виконання договірних зобов`язань ПАТ "Магнітогорським металургійним комбінатом" (м. Магнітогорськ, РФ) за контрактом №В180943 від 15.04.2010 р.

Вказане підтверджується відповідною Довідкою від 05.04.2023 р. № 13873-8313/2023 наданою АТ "СЕНС БАНК" щодо заборони уповноваженим установам здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів та неможливості надавати послуги з обміну російських рублів на іншу іноземну валюту на міжнародному валютному ринку через відсутність контрагентів серед іноземних банків.

Крім того, відповідач стверджує, що обставини, які настали у договірних відносинах з ПАТ "Магнітогорський металургійний комбінат" є форс-мажорними, що підтверджується Сертифікатом № 6300-23-18-13 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Харківською торгово-промисловою палатою Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" щодо обов`язку дотримання граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів за специфікаціями від 27.04.2021 р. №63 від 13.04.2021 р №67, від 28.09.2021 р. №72, від 30.09.2021 р. №74 до зовнішньоекономічного контракту на поставку виробів підйомно-транспортного устаткування на умовах купівлі-продажу від 15.04.2010 р. №В180943 в частині зарахування на поточний рахунок резидента України в банку грошових коштів від нерезидента за поставлену продукцію. Вказані форс-мажорні обставини діють з 24 лютого 2022 року.

Як вказує відповідач, внаслідок настання форс-мажорних обставин у правовідносинах між ТОВ "ХЗПТУ" та ПАТ "Магнітогорський металургійний комбінат", та відсутністю можливості отримати оплату за поставку товару (на яку розраховувало підприємство) на рахунках ТОВ "ХЗПТУ" з об`єктивних причин не концентрується сума коштів для виконання зобов`язання за Генеральним договором №18/02-2019 від 18 лютого 2019 року.

Тому, як стверджує відповідач, укладаючи договір з ПАТ "Магнітогорським металургійним комбінатом" підприємство правомірно розраховувало на належне виконання зобов`язань свого контрагента, які дозволяли своєчасно виконати умови договору перед ТОВ "ДАВ ТРАНС".

Відповідач звертає увагу на той факт, що усі поставки товару ПАТ "Магнітогорський металургійний комбінат" були здійсненні ще перед введенням воєнного стану в Україні, запровадження якого ТОВ "ХЗПТУ" не могло передбачити заздалегідь, а тому Підприємство розраховувало своєчасно та у повному обсязі отримати від вищезазначеного контрагента кошти за поставку продукції і, відповідно, належним чином виконати умови договорів перед ТОВ "ДАВ ТРАНС".

Однак, у тому числі і через неналежне виконання зобов`язань контрагентом, ТОВ "ХЗПТУ" не змогло своєчасно здійснити платежі за надання послуг за договором на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року та договором-заявкою №1 від 05.01.2022 року.

Як вказує у відзиві відповідач, у зв`язку з відсутністю коштів на балансі підприємства та припиненням господарської діяльності і досі невиплачені заробітні плати працівникам підприємства (сумарна заборгованість по виплаті заробітних плат становить більше 3,8 мільйонів гривень). Станом на момент написання Відзиву, фактична господарська діяльність ТОВ "ХЗПТУ" не здійснюється.

На переконання відповідача, вищевказане свідчить про настання істотних (виняткових) обставин для ТОВ "ХЗПТУ", які унеможливили належне виконання договірних зобов`язань перед ТОВ "ДАВ ТРАНС".

Відповідач вказує, що неможливість вчасного виконання підприємством зобов`язань за договором в умовах дії воєнного стану на території України та ведення воєнних (бойових) дій, виходить за межі звичайного комерційного ризику. Виконання ТОВ "ХЗПТУ" договорів на існуючих на даний момент умовах в частині оплати за надані послуги порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє підприємство того, на що воно розраховувало при укладенні договорів.

Так, відповідач зазначає, що зміна обставин за договором для ТОВ "ХЗПТУ" є істотною, оскільки якби ці обставини можливо було передбачити раніше, підприємство уклало б договори з ТОВ "ДАВ ТРАНС" на інших умовах або не укладало б взагалі.

Відповідач відзначає, що всі обставини зумовлені причинами, які не залежали від ТОВ "ХЗПТУ" і перебували поза його контролем, і яких воно не могло передбачити на момент укладання договорів та усунути самостійно, при всій турботливості та обачності.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що для ТОВ "ХЗПТУ" відбулась істотна зміна обставин (ускладнення), що знаходилась поза контролем сторони та яка об`єктивно ускладнює своєчасне виконання зобов`язань в частині оплати за надані послуги за договором на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року та договором-заявкою №1 від 05.01.2022 року.

Також, на підставі фактів, які були викладені вище, у зв`язку з відсутністю коштів на балансі підприємства відповідача та різким припиненням господарської діяльності, а також невиплачені заробітні плати працівникам підприємства (сумарна заборгованість по виплаті заробітних плат становить 3,8 мільйони гривень), відповідач вважає за необхідне прохати суд зменшити розмір нарахованих інфляційних втрат та відсотків річних, оскільки стягнення цих сум в повному розмірі порушує принцип пропорційності та свідчить про недотримання балансу між інтересами боржника та кредитора.

У відповіді на відзив позивач вказує, що станом на сьогоднішній день, будь-яких повідомлень від ТОВ "ХЗПТУ" про настання форс-мажорних обставин у взаємовідносинах, які виникли на підставі договору №1 від 05 січня 2022 року та, які були б підтверджені Торгово-промисловою палатою (п.8.3 Договору) ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" не отримувало.

Однак, виключно після відкриття провадження у справі № 922/5103/23 і лише 09.01.2024 через систему "Електронний суд" представниками позивача отримано відзив разом із документами, які на думку сторони Відповідача підтверджують факт звільнення останнього від відповідальності за невиконання взятих на себе договірних зобов`язань за договором № 1 від 05.01.2022 року, укладеного з ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС".

Отже, позивач вказує, що необхідно прийти до висновку про те, що відповідач не виконав встановленого договором порядку засвідчення факту виникнення обставин непереборної сили, не повідомив про це позивача, своєчасно не подав позивачу підтвердження Торгово-промислової палати України про наявність цих обставин.

За таких обставин, як вказує позивач, враховуючи умови договору, форс-мажорні обставини на які посилається відповідач, вважаються не підтвердженими, і не повинні прийматися судом до уваги.

Окрім цього, як зазначає позивач у відповіді на відзив, у серпні 2022 року ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" на виконання умов договору на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року надавало транспортні послуги по маршруту м. Харків - м. Кривий Ріг, які були оплачені ТОВ "ХЗПТУ", що підтверджується платіжним дорученням № 1153 від 16.08.2022 року на загальну суму 17000,00 грн.

Також, за відомостями позивача, в жовтні 2022 року ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" на виконання умов договору на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року надавало транспортні послуги по маршруту м. Харків - м. Запоріжжя, які були оплачені ТОВ "ХЗПТУ", що підтверджується платіжним дорученням № 1344 від 19.10.2022 року на загальну суму 15000,00 грн.

Як стверджує позивач, вищевказані обставини також підтверджуються Випискою по особовому рахунку ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" за 16.08.2022 року та 19.10.2022 року, які долучаються до відповіді на відзив та підтверджують факт перерахунку коштів від відповідача.

Так, за твердженнями позивача, виклад вищевказаних обставин за серпень та жовтень 2022 року ставить під сумнів достовірність тверджень ТОВ "ХЗПТУ", що у зв`язку із введенням воєнного стану підприємство втратило можливість повноцінно здійснювати свою господарську діяльність та виконувати свої зобов`язання.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що представник відповідача посилається на довідку від 05.04.2023 року за №13873-8313/2023, яка видана АТ "СЕНС БАНК" стосовно заборони здійснення валютних операцій з використанням російських рублів, однак така до матеріалів відзиву взагалі не долучена.

Як вказує позивач, представник відповідача стверджує, що через неналежне виконання зобов`язань контрагентом, ТОВ "ХЗПТУ" не змогло своєчасно здійснити платежі за надання послуг у лютому 2022 року ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС", однак до позову не долучено доказів відсутності взагалі на рахунках відповідача грошових коштів, за рахунок яких можливо виконати свої зобов`язання перед позивачем.

Також, позивач вказує, що відповідачем на наведено беззаперечних доказів, які б слугували підставою для зменшення розміру нарахованих інфляційних втрат та відсотків річних, у зв`язку із чим, такі доводи представника відповідача не заслуговують на увагу.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані до суду та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 307 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ч. 1 ст. 909 ЦК України.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, договір-заявки, тощо) відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 307 ГК України, ч. 3 ст. 909 ЦК України).

Так, матеріалами справи та сторонами по справі підтверджується укладення 05.01.2022 Договору №1 на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні.

Також, з матеріалів справи вбачається та не спростовується відповідачем, належним чином повне виконання позивачем даного договору.

Як на підставу невиконання відповідачем договору №1 від 05.01.2022 на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні відповідач посилається на настання форс-мажорних обставин, а саме на оголошення простою на підприємстві на підставі Наказу №2402/01 від 24 лютого 2022 року; масований обстріл підприємства 01.03.2022 року, внаслідок чого постраждали та загинули люди, було зруйновано господарські будівлі ТОВ "ХЗПТУ" та сталася пожежа, що підтверджується Актом про пожежу від 01.03.2022, результати ворожого обстрілу було зафіксовано органами правопорядку, що підтверджується витягом з ЄДРСР за номером кримінального провадження № 0000187 від 01.03.2022 року.

Також, відповідач вказував, що форс-мажорні обставини підтверджуються Сертифікатом № 6300-23-18-13 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Харківською торгово-промисловою палатою ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" щодо обов`язку дотримання граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів за специфікаціями від 27.04.2021 №63 від 13.04.2021 №67, від 28.09.2021 №72, від 30.09.2021 р. №74 до зовнішньоекономічного контракту на поставку виробів підйомно-транспортного устаткування на умовах купівлі-продажу від 15.04.2010 р. №В180943 в частині зарахування на поточний рахунок резидента України в банку грошових коштів від нерезидента за поставлену продукцію. Вказані форс-мажорні обставини діють з 24 лютого 2022 року.

Отже, за твердженнями відповідача, внаслідок настання форс-мажорних обставин у правовідносинах між ТОВ "ХЗПТУ" та ПАТ "Магнітогорський металургійний комбінат", та відсутністю можливості отримати оплату за поставку товару (на яку розраховувало підприємство) на рахунках ТОВ "ХЗПТУ" з об`єктивних причин не концентрується сума коштів для виконання зобов`язання за Генеральним договором №18/02-2019 від 18 лютого 2019 року.

Частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено листа № 2024/02.0- 7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

Так, форс-мажор підтверджується в кожному випадку невиконання окремого зобов`язання.

Однак, відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5), із змінами та доповненнями, на кожний окремий договір готується окрема заявка та пакет документів і видається один сертифікат.

Так, Відповідачем до відзиву долучено Сертифікат ТПП № 6300-23-18-13 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Харківською торгово-промисловою палатою Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" щодо обов`язку дотримання граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів за специфікаціями від 27.04.2021 №63, від 13.04.2021 р. №67, від 28.09.2021 №72, від 30.09.2021 №74 до зовнішньоекономічного контракту на поставку виробів підйомно-транспортного устаткування на умовах купівлі-продажу від 15.04.2010 №В180943 в частині зарахування на поточний рахунок резидента України в банку грошових коштів від нерезидента за поставлену продукцію. Вказані форс-мажорні обставини діють з 24 лютого 2022 року.

При цьому, як зазначено в самому Сертифікаті, саме внаслідок настання форс-мажорних обставин у правовідносинах між ТОВ "ХЗПТУ" та ПАТ "Магнітогорський металургійний комбінат", та відсутністю можливості отримати оплату за поставку товару (на яку розраховувало підприємство) на рахунках ТОВ "ХЗПТУ" з об`єктивних причин не концентрується сума коштів для виконання зобов`язання за Генеральним договором №18/02-2019 від 18 лютого 2019 року.

Однак, даний сертифікат № 6300-23-18-13 взагалі не містить відомостей, стосовно настання будь-яких форс-мажорних обставин у правовідносинах між ТОВ "ХЗПТУ" та ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС", які виникли на підставі Договору на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року та договором-заявкою №1 від 05.01.2022 року.

Окрім цього, суд звертає увагу, що ТОВ "ХЗПТУ", як сторона для якої створилася неможливість виконання зобов`язання за цим договором зобов`язаний був повідомити ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" як про настання вищевказаних форс-мажорних обставин так і про їх припинення.

Відповідно до умов п. 8.2 Договору №1 від 05 січня 2022 року ТОВ "ХЗПТУ", як сторона для якої створилася неможливість виконання зобов`язання за цим договором, зобов`язаний був повідомити ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" як про настання вищевказаних форс-мажорних обставин так і про їх припинення.

В матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення від ТОВ "ХЗПТУ" про настання форс-мажорних обставин у взаємовідносинах, які виникли на підставі договору №1 від 05 січня 2022 року та, які були б підтверджені Торгово-промисловою палатою (п.8.3 Договору) ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС".

Також, за твердженнями відповідача, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань контрагентом, ТОВ "ХЗПТУ" не змогло своєчасно здійснити платежі за надання послуг за договором на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року та договором-заявкою №1 від 05.01.2022 року. Отже, вищевказане свідчить про настання істотних (виняткових) обставин для ТОВ "ХЗПТУ", які унеможливили належне виконання договірних зобов`язань перед ТОВ «ДАВ ТРАНС".

Проте, згідно вимог ч.1 ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому, вищевказаною нормою також передбачено, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дані положення повністю кореспондуються з нормами Господарського кодексу, а саме ст. 218 ГК України, якою також передбачено, що не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2022 року ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" на виконання умов договору на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року надавало транспортні послуги по маршруту м. Харків - м. Кривий Ріг, які були оплачені ТОВ "ХЗПТУ", що підтверджується платіжним дорученням № 1153 від 16.08.2022 року на загальну суму 17 000,00 грн.

Також, в жовтні 2022 року ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" на виконання умов договору на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року надавало транспортні послуги по маршруту м. Харків - м. Запоріжжя, які були оплачені ТОВ "ХЗПТУ", що підтверджується платіжним дорученням № 1344 від 19.10.2022 року на загальну суму 15000,00 грн.

Вищевказані обставини підтверджуються Випискою по особовому рахунку ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" за 16.08.2022 року та 19.10.2022 року, які долучено до відповіді на відзив та підтверджують факт перерахунку коштів від Відповідача.

Отже, відвантаження товарно-матеріальних цінностей, які у серпні та жовтні 2022 року були поставлені до міста Запоріжжя та міста Кривий Ріг автотранспортом ТОВ "ТК "ДАВ ТРАНС" на виконання Договору №1 від 05 січня 2022 року та їх оплата, спростовують твердження відповідача про те, що у зв`язку із введенням воєнного стану підприємство втратило можливість повноцінно здійснювати свою господарську діяльність та виконувати свої зобов`язання.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували сплату заборгованості у сумі 201452,40 грн, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 201452,40 грн. за невиконання умов договору на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року та договору-заявки №1 від 05.01.2022 року правомірними, законними та обґрунтованими, такими, що не спростовані відповідачем, тому є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 10563,83 грн. - 3 % річних; 55856,25 грн - інфляційних збитків, суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, а тому підлягає задоволенню в сумі 10563,83 грн.

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 55856,25 грн суми інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню розмірі 55856,25 грн.

Щодо вимоги відповідача про зменшення розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Відповідно до, п. 8.33. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені до стягнення 10563,83 грн. - 3 % річних та 55856,25 грн - інфляційних збитків не являються неспіврозмірними порівняно з сумою основного боргу.

Також, суд приймає до уваги, здійснення відвантаження товарно-матеріальних цінностей у серпні та жовтні 2022 року на виконання Договору №1 від 05 січня 2022 року та їх оплату, що свідчить про продовження здійснення відповідачем своєї господарської діяльності та виконання свої зобов`язання за ними, що спростовує твердження відповідача про втрату можливість повноцінно здійснювати свою господарську діяльність та виконувати свої зобов`язання.

Відтак, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження вимоги щодо необхідності зменшення заявлених до стягнення 10563,83 грн. - 3 % річних; 55856,25 грн- інфляційних збитків, у зв`язку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат та наявність законних підстав для повного задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 30000,00 грн витрат на правову допомогу, суд вказує таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України. Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

31.08.2023 року між ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" (далі-Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Правовий компроміс" підписано Договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу на умовах, передбачених даним Договором та домовленістю між сторонами, в тому числі представництво інтересів Клієнта при досудовому та судовому врегулюванні спору щодо стягнення коштів з ТОВ "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування", за невиконання умов договору №1 від 05.01.2022 року. (п. 1.1. Договору про надання правової допомоги).

30.11.2023 між ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" (далі-Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Правовий компроміс" підписано Акт прийому - передачі наданих юридичних послуг із зазначення виду наданих послуг та загальної їх вартості за Договором про надання правової допомоги від 31.08.2023.

Вартість юридичних послуг склала 30000,00 грн., яка станом на дату подання позовної заяви в повному обсязі сплачена ТОВ "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" на користь АО "Правовий компроміс".

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного суду у постанові ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 відступила від правового висновку КЦС ВС щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідного для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та вказала таке.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі - Закон No 5076-VI) встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як форма винагороди адвоката, але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Відтак, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду вказала, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно з висновками, що викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Статтею 126 ГПК України не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті (пункт 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Оцінивши заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 30000,00 грн та подані на їх підтвердження докази, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення вимоги позивача в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 126, 128, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування" (61019, місто Харків, проспект Ново-Баварський, буд., 118, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ДАВ ТРАНС" (38762, Полтавська область, Полтавський район, с. Терешки, вул. Шевченка, 11-в, ) заборгованості в розмірі 201452,40 грн. за невиконання умов договору на транспортне обслуговування на внутрішньому та міжнародному сполученні №1 від 05 січня 2022 року та договору-заявки №1 від 05.01.2022 року; 10563,83 грн. - 3 % річних; 55856,25 грн.- інфляційних збитків; витрати по сплаті судового збору в сумі 4018,10 грн; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "18" березня 2024 р.

Суддя Л.В. Шарко