ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.2024р. Справа №905/1529/23

за позовом: Приватного підприємства «Альфа-Капітал» (38730, Полтавська область, Полтавський р-н, с.Рунівщина, вул.Михайла Гаврилка, 15, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» (85700, Донецька область, Волноваський р-н, м.Волноваха, вул.Шевцової, 11а, )

про стягнення 5419993,37 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Білогубова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача (в режимі відеоконференції): Іванова О.І. адв.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне підприємство «Альфа-Капітал», с.Рунівщина звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко», м.Волноваха про стягнення 3774060 грн основного боргу, 152926,98 грн 3% річних, 547940,41 грн інфляційних втрат, 945065,98 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між учасниками спору був укладений договір №548 від 28.01.2022р., внаслідок чого Приватне підприємство «Альфа-Капітал» сплатило на користь відповідача в якості попередньої оплати 3774060 грн за виготовлення та поставку дев`ятьох причепів самоскидів. Оскільки відповідні транспортні засоби не були отримані позивачем, останній звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Ухвалою суду від 27.11.2023р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1529/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі №905/1529/23 та розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження, враховуючи наступне.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 вказаного кодексу, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як свідчать відомості комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» не має електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі чи її окремій підсистемі (модулі). Тож, судові рішення відповідачу мали надсилатись в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації, яка наявна у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» зареєстровано за адресою: 85700, Донецька область, Волноваський р-н, м.Волноваха, вул.Шевцової, 11а.

Разом з тим, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05:30 24.02.2022р. на території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

Дію воєнного стану в Україні неодноразово було продовжено. Востаннє Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024р., строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05:30 14.02.2024р. строком на 90 діб.

Згідно з відомостями, розміщеними на сайті Акціонерного товариства «Укрпошта» (https://www.ukrposhta.ua/ua), відділення поштового зв`язку в м.Волноваха тимчасово не функціонують.

Таким чином, направлення поштової кореспонденції за адресою зареєстрованого місцезнаходження відповідача на час розгляду справи не є можливим.

Поряд з цим, у листі б/н від 29.02.2022р. відповідачем було зазначено актуальну адресу для листування, а саме: м.Київ, вул.Анни Ахматової, буд.28, кв.47, на яку судом було скеровано ухвали у цій справі (рекомендовані повідомлення №486, №262, №236, №340). Вказані повідомлення, повернулись до суду з відміткою поштового відділенням «за закінченням терміну зберігання».

Виходячи зі змісту ст.ст.120, 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п.11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021р. у справі №908/1724/19, від 14.08.2020р. у справі №904/2584/19, від 13.01.2020р. у справі №910/22873/17, від 22.03.2023р. у справі №905/1397/21.

Окрім того, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» у розділі «Повідомлення для учасників судового процесу» було опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі.

Разом з тим, судом вчинялись дії, направлені на встановлення телефонного зв`язку з відповідачем (телефонограма б/н від 27.11.2023р.), ухвали суду надсилались на відомі електронні скриньки Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко».

У цьому випадку судом також враховано, що згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалами суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Станом на 21.02.2024р. відповідач відзиву не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив.

Приймаючи до уваги те, що господарським судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та забезпечення реалізації ним своїх прав на судовий захист, в т. ч. шляхом надання відповідних заяв по суті справи, спір вирішено за наявними матеріалами в порядку норм ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 18.01.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2024р.

Разом з тим, у зв`язку з участю судді Паляниці Ю.О. у підготовці для підтримання кваліфікації та неможливістю проведення судового засідання, призначеного на 15.02.2024р., сторін було повідомлено, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 21.02.2024р.

Представник позивача у судове засідання 21.02.2024р. з`явився (в режимі відеоконференції), позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 21.02.2024р. не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений, судом не викликався.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Поряд з цим, норми ст.43 вказаного процесуального кодексу зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 зазначеного нормативно-правового акту, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Статтею 216 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 28.01.2022р. між Приватним підприємством «Альфа-Капітал» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» (виконавець) був укладений договір №548, за змістом п.1.1 якого виконавець зобов`язується виготовити причеп самоскид марки КТС, модель PCZV-22 у кількості дев`яти одиниць, а замовник зобов`язується прийняти транспортні засоби та провести оплату.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 наведеного правочину ціна причепа, а також по розробці необхідної документації та сертифікації одного транспортного засобу становить 838680 грн з ПДВ 20%, що згідно погодженого сторонами курсу гривні до долару США - 28,92 грн за 1 долар США, становить 29000 доларів США. Загальна ціна робіт за договором становить 261000 доларів США з ПДВ 20%, що згідно погодженого сторонами курсу гривні до долару США - 28,92 грн за 1 долар США, становить 7548120 грн з ПДВ 20%.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до закінчення гарантійного строку, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань (п.11.1 договору №548 від 28.01.2022р.).

Вказаний договір підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень, що зумовило виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України).

Як визначено у п.3.1 договору №548 від 28.01.2022р. попередня оплата складає 50% вартості товару, а саме 3774060 грн, в тому числі ПДВ 20%, що згідно погодженого сторонами (на дату укладення цього договору) курсу гривні до долару США 28,92 грн за 1 долар США, становить 130500 доларів США, сплачується протягом семи банківських днів після підписання обома сторонами цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2022р. на виконання п.3.1 вищезазначеного правочину Приватним підприємством «Альфа-Капітал» було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» 3774060 грн в якості попередньої оплати вартості причепів (платіжна інструкція №9939 від 11.02.2022р.).

Виходячи з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» свої зобов`язання з поставки причепів не виконало, а також не повернуло грошові кошти в сумі 3774060 грн, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення цієї суми на свою користь.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ст.663 наведеного кодексу продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України).

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту.

У відповідності до п.4.2 договору №548 від 28.01.2022р. виконавець зобов`язується виконати зобов`язання за договором строком травень 2022 року, за умови виконання замовником п.3.1 цього договору, виконавець вправі виконати роботи достроково.

Відтак, з урахуванням проведеної позивачем попередньої оплати, господарським судом встановлено, що строк виконання зобов`язання з поставки причепів настав.

В свою чергу, відповідач направив позивачу лист від 29.02.2022р. про виникнення форс-мажорних обставин та неможливість виконання умов договору. При цьому, посилався на наявність обставин військової агресії російської федерації проти України, окупацію міста Волноваха, а також лист Торгово-промислової палати України, розміщений на офіційному сайті палати 28.02.2022р.

З цього приводу суд зазначає про наступне:

Надання сертифікату ТПП України, отриманого у встановленому законодавством порядку, є обов`язковою умовою, оскільки сам лише факт існування форс-мажорних обставин, або лист ТПП України, не звільняє від виконання зобов`язання автоматично. При видачі сертифікату ТПП України засвідчує не тільки форс-мажорні обставини, але і їх безпосередній вплив на конкретне зобов`язання (договір), у якому заявник є стороною (причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань).

Таким чином, порівнюючи офіційний лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022р. з правилами засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в Регламенті засвідчення Торгово-промислового палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс мажорних обставин, який затверджено Рішенням №44 (5) від 18.12.2014р. Президії ТПП України (із змінами та доповненнями), суд зазначає, що у законі та регламенті вказано, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не шляхом розміщення на сайті ТПП України загального офіційного листа.

У загальному офіційному листі ТПП України зазначено, що його видано на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та статуту ТПП України.

Проте, в ст.ст.14 та 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» нічого не наведено про офіційні листи ТПП України та їх правовий статус.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022р. не містить (і не може містити) ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022р. видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання відповідачем.

Таким чином, використання загального офіційного листа №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022р. ТПП України з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання через військову агресію російської федерації проти України повинно супроводжуватися доказами на підтвердження неможливості виконати зобов`язання в строк та належним чином.

Отже, посилання відповідача на лист ТПП України від 28.02.2022р. в підтвердження настання форс-мажорних обставин не є достатнім.

У жовтні 2023 року Приватне підприємство «Альфа-Капітал» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» з претензією №235 від 09.10.2023р. про повернення суми попередньої оплати та сплату пені, 3% річних, інфляційних втрат, на яку відповідач відповіді не надав.

З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи ухвалою від 27.11.2023р. господарського суду відповідачу запропоновано представити суду, в тому числі, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду).

Проте, відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, поставки товару чи повернення суми попередньої оплати, не надав.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором №548 від 28.01.2022р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки в частині строку і обсягу їх виконання, суд дійшов висновку, що вимоги Приватного підприємства «Альфа-Капітал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» про стягнення 3774060 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом п.7.2 договору №548 від 28.01.2022р., у випадку невиконання або неналежного виконання сторонами своїх договірних обов`язків по оплаті виконаних робіт, рівнозначно як і по якості та строкам виконання робіт, винна сторона зобов`язана сплатити іншій стороні пеню (неустойку) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаного в строк зобов`язання за кожен календарний день прострочення.

З огляду на наведене, позивачем заявлено до стягнення 945065,98 грн пені за період з 01.06.2022р. по 01.12.2022р.

Розрахунок пені є арифметично вірним.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 152926,98 грн за період з 01.06.2022р. по 06.10.2023р., інфляційні в розмірі 547940,41 грн за період червень 2022р.-вересень 2023р.

Здійснені позивачем розрахунки процентів річних та інфляційних збитків є арифметично вірними.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню на визначені позивачем суми.

З огляду на наведене, позов Приватного підприємства «Альфа-Капітал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» підлягає задоволенню у повному обсязі з визначених вище підстав.

Судовий збір в сумі 81299,90 грн згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваного позову Приватне підприємство «Альфа-Капітал» сплатило судові витрати у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством, вказана особа не позбавлена права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі (0,02 грн) на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Алеко» (85700, Донецька область, Волноваський р-н, м.Волноваха, вул.Шевцової, 11а, ) на користь Приватного підприємства «Альфа-Капітал» (38730, Полтавська область, Полтавський р-н, с.Рунівщина, вул.Михайла Гаврилка, 15, код ЄДРПОУ 35171 грн основного боргу, 152926,98 грн 3% річних, 547940,41 грн інфляційних втрат, 945065,98 грн пені, а також судовий збір в сумі 81299,90 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 21.02.2024р.

Повний текст рішення складено 04.03.2024р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця