ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Справа№ 911/2531/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Жирний О.С.,

від відповідача: Приходько С.В.,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2022 (повний текст складено - 20.09.2022).

у справі №911/2531/21 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

про стягнення 15 848 159,16 грн.

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 15 848 159 грн. 16 коп., з яких: 12 399 497 грн. 48 коп. заборгованість з оплати за перевищення замовленої (договірної) потужності; 1 574 685 грн. 56 коп. пеня; 600 735 грн. 37 коп. 3% річних; 1 273 240 грн. 75 коп. інфляційні втрати.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.06.2022 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що зміст спірного договору та відсутність підписаних додатків до нього свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, у тому числі щодо плати за добовий небаланс. Отже, за висновком суду першої інстанції, наявні матеріали справи не дають можливості встановити наступне: який саме обсяг газу позивач облікував у системі, який, на його думку, відповідач використав за період травень-грудень 2019 року (включно), у тому числі для своїх технологічних потреб та, відповідно, який відповідач має компенсувати позивачу в якості послуг балансування.

Суд виходив з того, що відсутність на момент виникнення спірних правовідносин договору у редакції, яка би врегульовувала щодобові небаланси, у тому числі щодо оплати за послуги балансування та невнесення відповідних змін, не дає підстав стверджувати про можливість встановлення фактичного використання природного газу відповідачем під час балансування. Саме посилання позивача на можливість використання не є тим аргументом, який може спростувати відсутність врегулювання договірних відносин у спірній частині. А тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "Укртрансгаз" 10.10.2022 (згідно з відміткою відділення поштового зв`язку на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2022, ухваливши нове - про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також скаржник просив поновити строк на подання нового доказу: акту звірки взаєморозрахунків від 31.08.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2022 у справі № 911/2531/21, розгляд якої призначено на 06.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 відмовлено в задоволенні клопотання апелянта про поновлення строку на подання додаткового доказу, а саме: акту звірки взаєморозрахунків від 31.08.2022 та відкладено розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 було, зокрема, прийнято відзив Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" в порядку ст. 263 ГПК України. В задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду пов`язаної з нею справи №911/3023/19 - відмовлено. Клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про призначення комплексної судової експертизи - задоволено. Призначено у справі №911/2534/21 комплексну судову експертизу, проведення якої було доручено експертній установі - Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Зупинено апеляційне провадження у справі №911/2531/21 до закінчення експертних досліджень і отримання Північним апеляційним господарським судом висновку експерта.

14.03.2023 до суду апеляційної інстанції від Львівського наукового-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист, в якому Львівський науково-дослідний інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повідомив, що ухвала Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 не може бути виконана, оскільки в Інституті відсутні експерти відповідних спеціальностей для проведення експертних досліджень по поставлених питаннях в ухвалі від 08.02.2023.

Справа повернута до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 поновлено апеляційне провадження у справі №911/2531/21, розгляд справи призначено на 11.04.2023.

14.03.2023 до суду апеляційної інстанції повернуто справу Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні 11.04.2023 оголошено перерву до 25.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 було задоволено клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про зупинення апеляційного провадження у справі. Зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2022 у справі № 911/2531/21 до закінчення розгляду Об`єднаною Палатою Верховного Суду справи № 918/686/21.

29.01.2024 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою поновив апеляційне провадження у справі № 911/2531/21. Розгляд справи № 911/2531/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2022 призначено на 27.02.2024.

01.02.2024 (через електронний суд) від представника позивача надійшла заява про вступ у справу як представника.

01.02.2024 (через електронний суд) від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, водночас, представник позивача 27.02.2024 прибув в судове засідання, та просив суд залишити дане клопотання, як неактуальне, суд залишив дану заяву, як неактуальну на тій стадії.

19.02.2024 (через електронний суд) від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

27.02.2024 (через електронний суд) від відповідача надійшло пояснення щодо необхідності проведення судової експертизи та доручення її ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз».

27.02.2024 (через електронний суд) від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача залучений до участі у слідчих діях, суд дане клопотання задовольнив, що і стало підставою для відкладення розгляду справи. Зокрема, ухвалою від 27.02.2024 - на 19.03.2024.

В судове засідання 19.03.2024 з`явився (в режимі відеоконференції) представник позивача. Представника відповідача секретарем судового засідання помилково підключено не було (про що складена доповідна складу суду від 19.03.2024) та зазначено ухвалі суду від 19.03.2024. В результаті чого розгляд апеляційної скарги було відкладено на 20.03.2024, а також через технічну неможливість подальшого підключення представника позивача до участі в режимі відеоконференції (який брав участь лише на початку судового засідання 19.03.2024).

В судове засідання 20.03.2024 з`явились представники обох сторін.

Судом було вчинено додаткові підготовчі дії. Так, 20.03.2024 від відповідача надійшла заява про залишення без розгляду клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі, поданого 19.03.2024. Також представник позивача просив задовольнити клопотання про зупинення апеляційного провадження від 20.03.2024. Так, розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в його задоволенні на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 та ст. 269 ГПК України.

Подане клопотання мотивоване тим, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання недійсними пунктів договору транспортування природного газу від 17.12.2015 з моменту укладення.

А тому сторона вважає, що наявні обставини зумовлюють неможливість розгляду даної справи про стягнення коштів за договором транспортування природного газу від 17.12.2015, до вирішення Господарським судом міста Києва питання про недійсність пунктів спірного договору, які стосуються стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на 20.03.2024 в Єдиному реєстрі судових рішень наявна лише ухвала про залишення позовної заяви без руху від 18.03.2024. Таким чином, на момент розгляду даного клопотання відсутні докази про порушення провадження у справі (№ 910/2908/24), на яку посилається заявник. Тоді як подання заяви про усунення недоліків позовної заяви - не свідчить про автоматичне її прийняття та задоволення. Крім того, суд апеляційної інстанції не встановив об`єктивної неможливості розгляду даної справи. Окрім цього, на момент ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції вказані обставини (подача такого позову) були відсутні.

Вчиняючи 20.03.2024 додаткові підготовчі дії, суд апеляційної інстанції поставив на обговорення представників сторін питання доцільності проведення експертизи та необхідності доручення її проведення іншій установі, про яку на даній стадії клопочеться відповідач.

В судовому засіданні 20.03.2024 відповідач підтримав раніше подане клопотання про вибір експертної установи, якій необхідно доручити проведення судової експертизи у даній справі. Суд апеляційної інстанції розглянув таке клопотання та з урахуванням зміни обставин (спливу більше року з моменту призначення експертизи, з урахуванням дії воєнного стану, виснуванням об`єднаною палатою Верховного Суду правових висновків у постанові від 01.11.2023 по справі № 918/686/21) та враховуючи положення ст. 6 Конвенції - відмовив у даному клопотанні з урахуванням також наступного.

Так, в матеріалах наявний лист ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», від 28.03.2023, в якому установа повідомила про можливість проведення комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи, призначеної судом апеляційної інстанції ухвалою від 08.02.2023. Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що, по-перше, в матеріалах справи відсутні дані щодо актуальності наданої інформації щодо можливості проведення вказаної експертизи (з урахуванням дії воєнного стану). Цей лист датовано 28.03.2023, тоді як питання можливості проведення вказаної експертизи було актуальним в лютому 2023 (на дату її призначення).

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент призначення у даній справі судової експертизи від 08.02.2023 фактично було відсутні висновки суду касаційної інстанції щодо розгляду аналогічних спорів. Тоді як 03 листопада 2023 року Верховним Судом було ухвалено постанову у справі № 918/686/21, в якій фактично було висловлено позицію щодо достатності доказів, на підставі яких можна встановити обставини обґрунтованості позовних вимог. А тому з урахуванням встановленого ст. 6 Конвенції принципу розумності строку розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для повторного зупинення провадження у справі та призначення виконання судової експертизи у даній справі іншій установі.

В судовому засіданні 20.03.2024, заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами, суд розглянув апеляційну скаргу по суті. При цьому, представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову повністю. Представник відповідача в судовому засіданні 20.03.2024 проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наголосив, що правова позиція об`єднаної палати в постанові від 03.11.2024 не можу бути застосовна при розгляді даної справи.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: поведінку сторін, враховуючи подання сторонами клопотань про призначення судової експертизи та зупинення апеляційного провадження, з метою забезпечення рівності сторін; враховуючи зміну обставин, в тому числі через дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" та інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, відповідачем, як оператором ГРМ, надані оформлені належним чином повідомлення на створення облікових записів користувачів та відповідні довіреності від його імені на право вчиняти всі необхідні юридично значущі дії на інформаційній платформі оператора ГТС. В подальшому саме такі уповноважені особи відповідача завантажують до інформаційної платформи Оператора ГТС актуальну інформацію з накладанням ЕЦП цієї уповноваженої особи. Таким чином, суб`єкти ринку природного газу визначили уповноважених осіб, які матимуть право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи). Такі особи вчинили правочин, який є підставою для виникнення відповідних цивільних прав та обов`язків у сфері транспортування природного газу за наслідками вчинення такими уповноваженими особами користувача платформи дій, спрямованих на замовлення, надання та супроводження послуг транспортування природного газу, в тому числі добового балансування газотранспортної системи, а також інших дій, передбачених Кодексом ГТС.

Апелянт зауважує на тому, що до інформаційної платформи оператори ГТС, до яких належить і відповідач, самостійно та добровільно подають інформацію (шляхом завантаження файлів з накладенням ЕЦП) до платформи щодобово (як прогнози, так і фактичні дані в розрізі споживачів). Вказані відомості із інформаційної платформи, за доводами апелянта, не були враховані судом першої інстанції.

Більше того, апелянт зазначає, що в матеріалах судової справи № 911/2531/21 наявна достатня кількість доказів, які свідчать про факт виконання сторонами спірного договору: - акти приймання-передачі природного газу на ГРС; - звіти про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за спірний період, складені з боку АТ «Київоблгаз»; - супровідні листи АТ «Київоблгаз»; - та інші документи, складені АТ «Укртрансгаз», на виконання умов укладеного договору та норм Кодексу ГТС. Однак, за доводами скаржника, судом першої інстанції вказані докази помилково не були досліджені та враховані у відповідності до умов укладеного договору та вимог чинного законодавства України, що і призвело до ухвалення необґрунтованого та безпідставного рішення.

Окрім цього, скаржник зазначив, що Верховний Суд у складі суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновків про відсутність прямої залежності між наявністю укладених додатків № 1,2,3 до договору та фактом надання послуг транспортування природного газу (його складових), оскільки такі обставини обґрунтовуються не виключно підписаними або непідписаними додатками до договору, а усіма доказами в сукупності, якими підтверджується приймання-передача природного газу; його подача в газотранспортну систему, проведення розрахунків та діяльність з розподілу природного газу, що потребує певних обсягів природного газу для її провадження.

Вказане, за доводами скаржника, свідчить про те, що оскаржуване рішення прийняте з суттєвим порушенням норм матеріального права: ст. ст. 179, 180, ч. 8 ст. 181 ГК України, ст. ст. 203, 204, 638, 642 ЦК України, п. 1 глави 7 розділу IX Кодексу ГТС, через що просив скасувати та прийняти законне та обґрунтоване рішення у даній справі.

А тому апелянт просив рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову повністю.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначив наступне.

Відповідач посилався на те, що відповідно до пунктів 2.1., 2.4. договору 2015 року, обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначаються відповідно до додатків 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування).

Згідно п. 2.9. договору 2015 року, додатки 1,2,3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство, проте додатки 1, 2 та 3 до договору-2015 року не укладалися, а отже такі додатки відсутні.

Тоді як відповідач вважає, що відсутність підписаних додатків свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, у тому числі щодо плати за перевищення договірної потужності. Більш того, відсутність додатку 1 «Розподіл потужності» підписаний на 2019 рік (або хоча б на спірний період), взагалі виключає можливість у відповідності до договору-2015 надавати оператором ГТС послугу замовленої потужності.

Окрім цього, зазначив про пропуск позовної давності у даній справі.

А тому відповідач просив апеляційну скаргу у даній справі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справі, між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (далі - відповідач або замовник) було укладено договір транспортування природного газу № від 17.12.2015, відповідно до умов якого оператор ГТС надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені у цьому Договорі вартість таких послуг .

Пунктом 2.8 договору передбачено, що додатки 1, 2, 3 є невідємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідно до п. 3.2 договору, оператор має право стягувати з замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Вартість перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується по формулі, наведеній в п. 8.4 договору.

Звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Згідно п. 8.4 договору за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача позивач здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, при цьому загальний обсяг природного газу переданий позивачем в газорозподільну мережу відповідача (з урахуванням перетоків зазначених в колонці 3 таблиці) протягом травня - грудня 2019 року становить 773 122 344,60 куб. м., загальний обсяг розподіленого природного газу Відповідачем протягом травня - грудня 2019 року становить 707 701 035,41 куб. м., загальний обсяг природного газу відібраного з газотранспортної системи та використаного відповідачем протягом травня - грудня 2019 року становить 65 735 190,43 куб. метрів.

Відповідно до п. 8.4. договору підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються Замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу.

У відповідності до п. 8.4 договору позивачем було направлено відповідачу в інформаційній платформі наступні документи: рахунок № 05-2019-/1000519 від 31.05.2019 року на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 2 754 954,19 грн та звіт про використання замовленої потужності за травень 2019 року; рахунок № 06-2019-/1000619 від 30.06.2019 року на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 864 428,96 грн та звіт про використання замовленої потужності за червень 2019 року; рахунок № 07-2019-/1000719 від 31.07.2019 року на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 1 003 435,40 грн та звіт про використання замовленої потужності за липень 2019 року; рахунок № 08-2019-/1000819 від 31.08.2019 року на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 880 825,82 грн та звіт про використання замовленої потужності за серпень 2019 року; рахунок № 09-2019-/1000919 від 30.09.2019 року на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 888 867,68 грн та звіт про використання замовленої потужності за вересень 2019 року; рахунок № 10-2019-/1001019 від 31.10.2019 року на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 1 178 414,12 грн та звіт про використання замовленої потужності за жовтень 2019 року; рахунок № 11-2019-/1001119 від 30.11.2019 року на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 2 004 359,06 грн та звіт про використання замовленої потужності за листопад 2019 року; рахунок № 12-2019-/1001219 від 31.12.2019 року на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 2 824 212,25 грн та звіт про використання замовленої потужності за грудень 2019 року.

Як вбачається також з матеріалів справи, позивачем також направлено відповідачу наступні акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) № 05-2019-/1000519 від 31.05.2019, № 06- 2019-/1000619 від 30.06.2019, № 07-2019-/1000719 від 31.07.2019, №08-2019-/1000819 від 31.08.2019, №09-2019-/1000919 від 30.09.2019, № 10-2019-/1001019 від 31.10.2019, № 11-2019-/1001119 від 30.11.2019, № 12-2019-/1001219 від 31.12.2019.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Згідно зі ст. 32 ЗУ «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно- правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг - транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

Пунктом 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС передбачено, що договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до пунктів 7, 45 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

За приписами ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Абзацом 1 ч.1 ст.32 Закону "Про ринок природного газу" передбачено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами.

Кодекс ГТС визначає, що договір транспортування - договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі Типового договору транспортування, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги) (п.5 гл.1 розд.І Кодексу ГТС).

З пунктів 1 та 9 гл.1 розд.VIIІ Кодексу ГТС вбачається, що договір транспортування природного газу передбачає можливість надання оператором ГТС замовнику таких видів послуг: 1) доступ до потужності в точці входу або виходу з ГТС; 2) замовлення фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтвердженої номінації; 3) вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

У п.2 гл.2 розд.ІХ Кодексу ГТС передбачено, що у договорі транспортування природного газу чи його окремому додатку зазначаються: точки входу та/або виходу; обсяг розподіленої (договірної) потужності; період (річний, квартальний, місячний); тип потужності (гарантована чи переривчаста, потужність з обмеженнями); строк, на який потужність була розподілена.

З 01.05.2019 відповідно до постанови НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437 "Про затвердження змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" відбулося запровадження добового балансування на ринку природного газу України. Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу газотранспортної системи правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством / оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2497.

За пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Щодо доводів апелянта про відсутність укладених додатків 1, 2, 3до договору як підстава для відмови в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд першої інстанції зазначив, що зміст спірного договору та відсутність підписаних додатків до нього свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором, у тому числі щодо плати за добовий небаланс. Суд апеляційної інстанції вважає посилковим такий висновок суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Так, « … не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону» (п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. (Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду та від 30.08.2022 у справі №918/772/21 та від 02.08.2022 у справі №922/3303/21. При цьому Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від таких висновків).

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що додатки 1 (розподіл потужності), 2 (розподіл потужності з обмеженнями) 3 (перелік комерційних вузлів обліку газу) до договору транспортування ані в момент підписання договору, ані в подальшому сторони не уклали.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, АТ "Київоблгаз" без зауважень підписало зведені акти передачі-приймання природного газу за кожен місяць окремо. Також в матеріалах справи наявні (підписані в односторонньому порядку) по кожному місяцю окремо за спірний період такі документи: акт наданих послуг із перевищення замовленої (договірної) потужності; звіт про використання замовленої потужності Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», а також рахунок на оплату. Усі вказані документи підписані електронним цифровим підписом заступником директора департаменту комерційної філії «Оператор газотранспортної системи Украхни «Акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві як на позовну заяву, так і на апеляційну скаргу (щодо факту надання спірних послуг з перевищення потужностей) з посиланням на листи № 81014-Сл-С882-02220 від 07.02.2020, № 81014-Сл-19679-1219 від 24.12.2019, № 81014-ЛВ-17877-1119 від 15.11.2019 №81014-Сл-17234-1119 від 11.11.2019. Оскільки зі змісту вказаних листів вбачається, що отримані від позивача акти наданих послуг були залишені без належного оформленні зі сторони відповідача через ненадання позивачем звіту про використання договірної потужності та рахунку на оплату, а також по окремим актам про неправомірне включення до алокації товариства Головне управління пенсійного Фонду України в Київській області. А не через невизнання зазначених обсягів, або ж через заперечення надання обумовлених послуг взагалі. Таким чином, відмова у підписанні актів була обґрунтована недотриманням позивачем вимог пункту 8.4. договору, про що прямо зазначено в листах. Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із реєстру файлів, відправлених з інформаційної платформи філії «Оператор ГТС» АТ «Укртрансгаз», такі акти, звіти про використання договірної потужності та рахунки були відправлені відповідачу через інформаційну платформу. А тому доводи відповідача в цій частині відхиляються як необґрунтовані та такі, що спростовуються матеріалами справи.

В цій частині суд апеляційної інстанції також зазначає, що пунктом 19.2 договору транспортування передбачено, що будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках - електронною поштою.

Тобто договір транспортування фактично передбачає два різних порядки визначення способу обміну інформацією і документами: для інформації, що стосується надання послуг - відповідно до Кодексу ГТС, для інших повідомлень, вимог, звітів, інформації, що мають бути надані за цим договором - рекомендованим листом, кур`єром або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою.

Односторонні акти оператора ГТС та рахунки стосуються надання послуг, тому на них поширюється п.19.1 договору.

Відповідно до п.17 гл.6 розд.ХIV Кодексу ГТС оператор ГТС до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.

Відповідно до п.18 гл.6 розд.ХIV Кодексу ГТС у випадку, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор ГТС до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Разом з цим, як зазначалось раніше, взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС.

В цій частині суд апеляційної інстанції також встановив, що матеріали справи містять докази того, що у період за травень-грудень 2019 року відповідач подав до НКРЕКП звіт за формою №8в (т. 2, а.с. 186-199), у якому зазначило про обсяги відібраного природного газу. При цьому такі обсяги співпадають із даними інформаційної платформи ТОВ "Київоблгаз" щодо використаних АТ "Київоблгаз" обсягів перевищення договірної потужності та відображені оператором ГТС в наданих актах та відповідних рахунках.

Так, із наданих документів вбачається, що за травень 2019 року фактичний обсяг природного газу, використаний відповідачем, становить - 14 605 224,00 куб.м.; за червень 2019 - 4 582 718,17 куб.м.; за липень 2019 - 5 319 652,43 куб.м.; за серпень 2019 - 4 669 645,19 куб.м.; за вересень 2019 - 4 712 278,57 куб.м.; за жовтень 2019 - 10 625 989,06 куб.м.; за листопад 2019 - 14 72 391,41 куб.м.; за грудень 2019 - 14 972 391,41 куб.м. Таким чином фактичний обсяг природного газу, використаний відповідачем за спірний період становить 65 735 190,43 куб. м.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції враховує доводи апелянта з посиланням на п. 8.4. договору, що за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача, позивач виявив наявність у відповідача перевищення замовленої договореної потужності та на підставі цього правомірно здійснив наступний розрахунок вартості плати, що становить:

- за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої 6 потужності в розмірі 14 605,22400 куб.м./добу всього на загальну суму - 2 754 954,19 грн;

- за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 4 582,71817 куб.м./добу всього на загальну суму 864 428,96 грн;

- за липень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 5 319,65243 куб.м./добу всього на загальну суму 1 003 435,40 грн;

- за серпень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 4 669,64516 куб.м./добу всього на загальну суму 880 825,82 грн;

- за вересень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 4 712,27857 куб.м./добу всього на загальну суму 888 867,68 грн;

- за жовтень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 6 247,29163 куб.м./добу всього на загальну суму 1 178 414,12 грн;

- за листопад 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 10 625,98906 куб.м./добу всього на загальну суму 2 004 359,06 грн;

- - за грудень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 14 972,39141 куб.м./добу всього на загальну суму - 2 824 212,25 гривень.

Всього на загальну суму 12 399 497,48 гривень. А тому позовні вимоги в цій частині суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та підставі вказаних вище норм матеріального права та виходячи із умов договору.

Водночас, суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи відзиву на апеляційну скаргу про відсутність в матеріалах справи доказів надання спірних послуг, враховує принцип вірогідності доказів.

Так, відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених у статті 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 зі справи № 908/2846/19, від 27.05.2021 зі справи № 910/702/17, від 17.11.2021 зі справи № 910/2605/20.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Тобто в цьому разі мається на увазі достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

А тому доводи відповідача з посилання на відсутність укладених додатків до договору та не підписання актів надання послуг - як підстава для відмови в позові в цій частині - відхиляються судом апеляційної інстанції, у зв`язку з наявністю в матеріалах справи належних доказів відправки вказаних актів, звітів про використанні замовленої потужності та рахунків, а також роздруківок з інформаційної платформи оператора ГТС з урахуванням також наявних в матеріалах справи звітів за формою №8в (за травень-грудень 2019 року), поданих відповідачем до НКРЕКП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що непідписання додатків 1, 2, 3 до договору транспортування не свідчить про неукладеність АТ "Київоблгаз" та ТОВ "Оператор ГТС" договору транспортування в частині надання послуг з розподілу потужності в розрізі однієї доби. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про те, що неукладення додатків до договору транспортування свідчить про те, що сторони не дійшли згоди щодо усіх необхідних умов стосовно наданих послуг. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у cправі № 918/686/21. Суд апеляційної інстанції в цій частині відхиляє доводи відповідача та частково застосовує правові висновки, викладені у постанові від 03.11.2023 у справі № 918/686/21 на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Окрім того, позивачем у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1 574 684,56 грн - пені, 600 735,37 грн - 3 % річних та 1 273 240,75 грн. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат за заявлений позивачем період, враховуючи відсутність контррозрахунку відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю та стягнення відповідача 600 735,37 грн - 3 % річних за кожний місяць окремо (травень - грудень 2019 року), нараховуючи з 20 числа кожного місяця до 24.05.2021 року; а також 1 574 685,56 грн втрат від інфляції (нараховуючи з наступного місяця по кожному періоду (місяцю) окремо. А тому правомірним є нарахування позивачем 600 735,37 грн - 3 % річних та 1 273 240,75 грн - інфляційних втрат (згідно здійсненим позивачем розрахунку, а.с. 14-15, т. 1) за зазначені позивачем у розрахунку періоди.

Щодо нарахованої пені, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статей 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Відповідно до п. 13.5 договору № транспортування природного газу від 17.12.2015 року у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд апеляційної інстанції погоджується з його арифметичною вірністю за нараховані періоди, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 574 685,56 грн - пені є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача з посиланням на правові висновки Верховного Суду у зазначених ним справах (№ 918/450/20, 922/3987/19, 906/184/21, 922/3303/21), оскільки при розгляді даної справи, суд апеляційної інстанції частково (з урахуванням особливостей обставин, встановлених у даній справі) враховує правову позицію, зазначену Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у cправі № 918/686/21.

Щодо доводів відповідача про необхідність застосування наслідків пропуску строків позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" , прийнятої відповідно до ст.29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб , на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України №611 від 16.06.2021 строк дії карантину встановлено до 31.08.2021.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 (зі змінами) на території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р., продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" , від 20 травня 2020 р.№ 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 р. № 641"Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, доповнено пунктом 19 такого змісту: "19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду. А тому доводи відповідача в цій частині відхиляються як необґрунтовані.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що на підставі невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи - рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позову повністю. А тому підлягає стягненню на підставі розділу VI, розділу IX, розділу XI, розділу XII Кодексу ГТС, розділу ІІІ Кодексу ГРС, ст. ст. 526, 530, 612, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" заборгованість у розмірі - 12 399 497 грн 48 коп, пеня у розмірі - 1 574 685 грн 56 коп, три проценти річних у розмірі - 600 735 грн 37 коп, інфляційних втрат у розмірі - 1 273 240 грн 75 коп.

А тому суд апеляційної інстанції зазначає про помилковий висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог у даній справі.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз", скасування рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2022 у справі № 911/2531/21 з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог повністю з новим розподілом судових витрат.

9. Судові витрати

Згідно з положеннями ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ціна позову становить 15 848 159,16 грн. Тоді як ставка судового збору за подання позову до суду першої інстанції становить - 237 722,39 грн. А за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - 356 583,59 грн.

Таким чином, за результатами розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції становить 594 305 грн 98 коп.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2022 у справі № 911/2531/21 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2022 у справі № 911/2531/21 - скасувати з прийняттям нового про задоволення позову повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (Україна, 08150, Київська обл., Фастівський район, м. Боярка, вул. Т. Шевченка, буд. 178, ідентифікаційний код 20578072) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01201, Україна, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801): заборгованість у розмірі - 12 399 497 (дванадцять мільйонів триста дев`яносто дев`ять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн 48 коп, пеню у розмірі - 1 574 685 (один мільйон п`ятсот сімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят п`ять) грн 56 коп, три проценти річних у розмірі - 600 735 (шістсот тисяч сімсот тридцять п`ять) грн 37 коп, інфляційних втрат у розмірі - 1 273 240 (один мільйон двісті сімдесят три тисячі двісті сорок) грн 75 коп.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції покласти на відповідача.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (Україна, 08150, Київська обл., Фастівський район, м. Боярка, вул. Т. Шевченка, буд. 178, ідентифікаційний код 20578072) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01201, Україна, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801) судовий збір у розмірі 594 305 (п`ятсот дев`яносто чотири тисячі триста п`ять) грн 98 коп за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

3. Видачу наказів доручити місцевому господарському суду.

4. Матеріали справи № 911/2531/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.03.2024.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім