ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2024 р. Справа № 907/1187/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача (скаржника) Винницька Л.М.

від відповідача-1 не з`явився

від відповідача-2 не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Виконувача обов`язків керівника Ужгородської окружної прокуратури, вих.№07.53-107-688ВИХ-24 від 25 січня 2024 року

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року (суддя Андрейчук Л.В.)

про відмову в забезпеченні позову

у справі №907/1187/23

за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави

до відповідача-1 Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Дукат-Ужгород, м. Ужгород

про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку

в с т а н о в и в :

29 грудня 2023 року Керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом, заявленим в інтересах держави, до відповідачів: Ужгородської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» про:

-визнання незаконним та скасування п.1.7 рішення Ужгородської міської ради №1306 від 13 червня 2023 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» щодо передачі ТОВ «Дукат-Ужгород» земельної ділянки з кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії;

-визнання недійсним договору оренди землі №2124 від 04 липня 2023 року, укладеного між Ужгородською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (орендар) щодо земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га;

-скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (ЄРДПОУ 22101641) на земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії;

-зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» повернути територіальній громаді міста Ужгород земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га по Слов`янській набережній у м. Ужгороді.

Позов мотивовано тим, що відведення земельної ділянки відбулося за рахунок території, на якій згідно з Генерального плану міста Ужгорода, будівництво об`єктів передачі електричної енергії не передбачено, а вказана територія згідно з функціональним призначенням частково відноситься до багатоквартирної забудови та запроєктованої дорожньої розв`язки, що є землями загального користування. У позовній заяві прокурор наголошує, що оскільки розміщення на спірній земельній ділянці нових об`єктів передачі електричної енергії не передбачене Генеральним планом міста, відтак, передача земельної ділянки в оренду без внесення і затвердження змін до містобудівної документації суперечить чинному законодавству України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі №907/1187/23.

Поряд з тим, Керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою про забезпечення позову у цій справі та просив суд:

-накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га, що належить територіальній громаді міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради;

-заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород», іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га;

-заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га;

-заборонити Ужгородській міській раді, Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород», іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, зміни цільового призначення, передачі в оренду чи на іншому праві користування, відчуження тощо земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га;

-заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га та будь-яких об`єктів нерухомого майна на ній.

В обґрунтування заяви прокурор зазначає, що у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала справа №260/2308/23 за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури, заявленим в інтересах держави, до Ужгородської міської ради; третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» про скасування п.2.8 рішення Ужгородської міської ради №855 від 30 серпня 2022 року «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», провадження у якій відкрито ухвалою суду від 11 квітня 2023 року. Разом з тим, незважаючи на наявність судового спору щодо спірної земельної ділянки, 13 червня 2023 року Ужгородська міська рада прийняла рішення №1306, яким ТОВ «Дукат-Ужгород» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий №:24:001:0653 площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії на Слов`янській набережній та передано останню в оренду строком на 3 роки (п.1.7 рішення). На підставі вказаного рішення 04 липня 2023 року укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки. Прокурор вважає, що передача земельної ділянки в оренду за наявності спору, свідчить про недобросовісність дій відповідачів та на подальші наміри користуватись земельною ділянкою, в тому числі шляхом забудови. У зв`язку з наведеним, прокурор вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а саме: у разі забудови спірної земельної ділянки, дії відповідача призведуть до неможливості реального поновлення інтересів власника земельної ділянки територіальної громади міста Ужгорода, повернення земельної ділянки у придатному для використання стані, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду. Разом з тим, прокурор наголошує, що завершення будівництва будь-яких об`єктів та реєстрація права власності на них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у випадку задоволення позову у цій справі, знівелює мету звернення з цим позовом, оскільки зумовить необхідність ініціювати інший позов про знесення незаконного об`єкта.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року у справі №907/1187/23 відмовлено у задоволенні заяви Керівника Ужгородської окружної прокуратури про забезпечення позову.

Ухвала суду мотивована тим, що всупереч положенням ГПК України, прокурором у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення у разі задоволення його вимог. Саме лише посилання прокурора в заяві на можливість вчинення відповідачами дій, зокрема, щодо користування земельною ділянкою, в тому числі шляхом забудови, які в подальшому унеможливлять чи утруднять виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Наведене є лише припущеннями, які не базуються на жодних належних та допустимих доказах. Зокрема, прокурором не доведено існування реальних ризиків подальшого утруднення чи неможливості виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Також суд в ухвалі зазначив, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, а за наведених обставин вжиття заходів забезпечення позову може порушити права та законні інтереси відповідачів. Суд встановив, що в поданій заяві про забезпечення позову містяться виключно припущення заявника про можливе невиконання відповідачами рішення суду (у випадку ухвалення такого на його користь), проте, жодних належних і допустимих доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником суду не подано.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Виконувач обов`язків керівника Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року у справі №907/1187/23 та задоволити заяву про забезпечення позову. Зокрема, наголошує, що отримання відповідачем-2 спірної земельної ділянки в оренду для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії і свідчить про наміри здійснити забудову спірної ділянки, оскільки станом на момент укладення договору та передачі земельної ділянки на такій були відсутні будь-які об`єкти нерухомості та інфраструктури (п.3 договору оренди). Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що недобросовісні дії з боку відповідачів (зокрема, щодо виникнення речового права у відповідача-2 під час існування між сторонами адміністративного спору справи №260/2308/23, що і слугувало підставою для закриття провадження у вказаній справі) призвели до повторного звернення вже до господарського суду з цим позовом з метою захисту інтересів держави.

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі №907/1187/23 за апеляційною скаргою Виконувача обов`язків керівника Ужгородської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року про відмову у забезпеченні позову та надано строк на подання відзивів на апеляційну скаргу.

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів-1,2 до суду не надходили.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

Ухвалою суду від 06 березня 2024 року розгляд апеляційної скарги призначено на 18 березня 2024 року.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року судом виправлено описки, допущені в ухвалах суду, в частині зазначення року прийняття оскаржуваної ухвали.

В судове засідання 18 березня 2024 року з`явився прокурор, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі.

Представники відповідачів-1,2 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.12 ст.270 ГПК України).

Згідно з ч.2 ст.273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення прокурора, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази у справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч.2 ст.136 ГПК України).

Заходи забезпечення позову передбачено у ст.137 ГПК України. Так, позов забезпечується, серед іншого, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч.3 ст.137 ГПК України).

Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Частиною 11 ст.137 ГПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2023 року Керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом, заявленим в інтересах держави, до відповідачів: Ужгородської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» про: визнання незаконним та скасування п.1.7 рішення Ужгородської міської ради №1306 від 13 червня 2023 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» щодо передачі ТОВ «Дукат-Ужгород» земельної ділянки з кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії; визнання недійсним договору оренди землі №2124 від 04 липня 2023 року, укладеного між Ужгородською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (орендар) щодо земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (ЄРДПОУ 22101641) на земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії; зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» повернути територіальній громаді міста Ужгород земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га по Слов`янській набережній у м. Ужгороді.

Тобто прокурор звернувся до суду з позовом немайнового характеру.

У разі звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі їх задоволення не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку має бути застосовано та досліджено таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому в таких немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанови Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, від 16.03.2020 у справі №916/3245/19, від 16.10.2019 у справі №904/2285/19).

Слід зазначити, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №910/11678/22).

Разом з тим, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. У зв`язку з наведеним, апеляційний суд не бере до уваги доводи заявника, викладені ним у заяві про забезпечення позову, що стосуються суті позовних вимог.

Одночасно апеляційним судом встановлено, що оскаржуваним рішенням Ужгородської міської ради №1306 від 13 червня 2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий №:24:001:0653 площею 0,0985 га саме для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії на Слов`янській набережній та передано останню в оренду строком на 3 роки (п.1.7 рішення).

За умовами укладеного відповідачами оспорюваного договору оренди землі №2421 від 04 липня 2023 року міська рада надала, а ТОВ «Дукат-Ужгород» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку саме для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії (п.1 Договору), при цьому, згідно з п.3 Договору станом на час укладення останнього, на вказаній земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти нерухомого майна.

Разом з тим, судом встановлено, що у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала справа №260/2308/23 за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури, заявленим в інтересах держави, до Ужгородської міської ради; третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» про скасування п.2.8 рішення Ужгородської міської ради №855 від 30 серпня 2022 року «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», провадження у якій відкрито ухвалою суду від 11 квітня 2023 року.

Відтак, незважаючи на існування вказаного адміністративного спору щодо спірної земельної ділянки, відповідачами вчинено дії щодо набуття ТОВ «Дукат-Ужгород» права оренди такої земельної ділянки з метою розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії.

Одночасно, саме виникнення у ТОВ «Дукат-Ужгород» речового права під час існування між сторонами адміністративного спору у справі №260/2308/23, слугувало підставою для закриття провадження у вказаній справі, та як наслідок, прокурор був вимушений звертатися до господарського суду з новим позовом (у цій справі), з метою захисту інтересів територіальної громади.

Відтак, врахувавши наведені вище норми процесуального права, надавши оцінку поданій прокурором заяві, апеляційний господарський суд встановив, що вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на забудову спірної земельної ділянки протягом розгляду цієї справи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів територіальної громади, за захистом яких прокурор звернувся до суду; а заявлені заходи забезпечення позову відповідають заходам забезпечення позову, встановленим у ст.137 ГПК України, предмету позову, принципам розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та будуть спрямовані на забезпечення ефективного захисту прав територіальної громади в обраний прокурором спосіб у разі задоволення цього позову.

Разом з тим, невжиття заявлених заходів забезпечення позову ускладнить відновлення порушених прав територіальної громади в разі задоволення позову, зокрема з урахуванням того, що очікувано виникають побоювання, що повно захистити інтереси територіальної громади в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду буде неможливо.

Слід зазначити, що інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків від відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Цей інститут є гарантією захисту та відновлення прав осіб, а отже, елементом правосуддя.

Поряд з цим, заходи забезпечення позову, наведені прокурором у заяві про забезпечення позову жодним чином не обмежують права та законні інтереси ані відповідачів, ані інших осіб, оскільки вони не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, мають тимчасовий характер та не позбавляють зазначених осіб права на підприємницьку діяльність, а також не перешкоджають займатися господарською діяльністю як такою взагалі, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критерієм розумності, обґрунтованості та адекватності.

Колегія суддів вважає обгрунтованими твердження заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів територіальної громади, за захистом яких прокурор звернувся до суду з позовом у цій справі.

Наведеного вище місцевий господарський суд не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову у забезпеченні позову (п.4).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (ч.1 ст.275 ГПК України).

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ст.236 ГПК України).

З огляду на зазначені вище встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року у справі №907/1187/23 та задоволення заяви Керівника Ужгородської окружної прокуратури про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136, 137, 255, 270, 271, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Виконувача обов`язків керівника Ужгородської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року у справі №907/1187/23 скасувати.

Заяву Керівника Ужгородської окружної прокуратури задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га, що належить територіальній громаді міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (88017, м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 2А; ідентифікаційний код 22101641), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи на земельній ділянці за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га.

Заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га.

Заборонити Ужгородській міській раді (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, Площа Поштова, 3; ідентифікаційний код 33868924), Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 2А; ідентифікаційний код 22101641), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, зміни цільового призначення, передачі в оренду чи на іншому праві користування, відчуження тощо земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0653 площею 0,0985 га та будь-яких об`єктів нерухомого майна на ній.

Стягувач: Ужгородська окружна прокуратура (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 6; ідентифікаційний код 02909967)

Боржник: Ужгородська міська рада (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, Площа Поштова, 3; ідентифікаційний код 33868924)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дукат-Ужгород» (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 2А; ідентифікаційний код 22101641)

Матеріали справи повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню у відповідності до вимог ч.1 ст.144 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 20 березня 2024 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.