СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Харків Справа № 905/1258/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання - Ламанової А.В.

та за участю представників сторін:

від апелянта - Сахаров В.В. (довіреність б/н від 28.08.2023) - поза межами приміщення суду

інші учасники справи не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області (вх.№ 235Д)

на ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 (повний текст складено та підписано 09.01.2024), ухвалене у складі судді Величко Н.В.

у справі № 905/1258/23

за заявою Головного управління ДПС у Донецькій області

про грошові вимоги до боржника у розмірі 48586,39 грн

у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.10.2023 відкрито провадження у справі № 905/1258/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну; вирішено інші процедурні питання.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 відмовлено в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Донецькій області від 24.11.2023 про грошові вимоги до боржника на суму 48586,39 грн. Відмовлено у визнанні грошовим вимог Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника ОСОБА_1 у розмірі 48586,39 грн податкового боргу та 5368,00 грн судового збору.

Не погодившись з ухвалою, постановленою судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Головне управління ДПС у Донецькій області, яке просить:

- поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 у справі № 905/1258/23;

- відкрити апеляційне оскарження за цією апеляційною скаргою;

- скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 у справі № 905/1258/23;

- за результатом розгляду апеляційної скарги ухвалити нове рішення, яким визнати у повному обсязі кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника ОСОБА_1 у сумі 48586, 39 грн;

- справу розглядати за участі представника ГУ ДПС у Донецькій області у зв`язку з чим повідомити про дату, час та місце розгляду даної апеляційної скарги.

В обґрунтування вказує, що:

- 03.01.2024 скаржником подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 09.01.2024 у її задоволенні відмовлено. Однак, зазначена ухвала доставлена до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 09.01.2024 о 21:34 год, що на думку скаржника, свідчить про її винесення після постановлення ухвали про відмову у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Донецькій області від 24.11.2023 про грошові вимоги до боржника на суму 48586,39 грн;

- листування з платником з 07.11.2014 не було можливим, з причини того, що м. Донецьк входить до переліку міст куди відділення пошти не здійснювали пересилання пошти та поштових переказів відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»;

- заборгованість ОСОБА_1 з єдиного податку виникла з 19.08.2014 внаслідок несплати самостійно задекларованих нарахувань та продовжувала обліковуватись у сумі 11921, 62 грн до її повного погашення 26.05.2017, а заборгованість з орендної плати з фізичних осіб за ОСОБА_1 утворилась згідно податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, період виникнення заборгованості 30.07.2014-30.01.2015 з урахуванням переплати у сумі 1048,34 грн, яка обліковувалась станом на 30.07.2014;

- судом першої інстанції не взято до уваги посилання податкового органу, що згідно з Додатком 1 до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (із змінами) населені пункти Донецької області (у т.ч. м. Донецьк) є тимчасово окупованою територією у значенні абзацу 1 пп. 38.1 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Відповідно до якого, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу. Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу. Відтак, відлік строку давності, визначений статтею 102 ПК України, відносно ОСОБА_1 зупинився з 01.01.2017, з моменту виникнення заборгованості з єдиного податку, починаючи з 19.08.2014, до 01.01.2017 - 1095 - денний термін не сплив.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024 у справі № 905/1258/23 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 витребувано у Господарського суду Донецької області матеріали справи № 905/1258/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області (вх.№ 235Д) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 у справі № 905/1258/23 до надходження матеріалів справи.

29.01.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи № 905/1258/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області (вх.№ 235Д) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 у справі № 905/1258/23. Призначено справу до розгляду на 12.03.2024 о 13:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

11.03.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Головного управління ДПС у Донецькій області надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 задоволено заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судове засідання у справі № 905/1258/23 призначене на 12.03.2024 о 13:45 год. та наступні судові засідання, ухвалено провести за участю представника Головного управління ДПС у Донецькій області Сахарова Віталія Вікторовича, відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

Присутній у судовому засіданні (поза межами приміщення суду) представник апелянта подану апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 у справі № 905/1258/23 та прийняти нове рішення, яким визнати у повному обсязі кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника ОСОБА_1 у сумі 48586, 39 грн.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, явку своїх повноважних представників не забезпечили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа в електронні кабінети останніх.

Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників боржника та кредиторів, у зв`язку з чим, переходить до її розгляду по суті.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.10.2023 відкрито провадження у справі № 905/1258/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну; вирішено інші процедурні питання.

Оголошення про відкриття провадження у справі № 905/1258/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оприлюднене на офіційному веб-сайті Судової влади України 13.10.2023, номер публікації 71624.

Через підсистему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у Донецькій області надійшла заява від 24.11.2023 про грошові вимоги до боржника на суму 48586,39 грн., з додатками за переліком (вх.№ 07-10/5692/23 від 27.11.2023).

Заява обґрунтована наявністю у ОСОБА_1 податкової заборгованості, що виникла під час провадження нею підприємницької діяльності, з яких:

- за кодом бюджетної класифікації 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» - 5990,77 грн пені автоматично нарахованої за період з 18.11.2014 по 26.05.2017 на борг минулих років на самостійно подану податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 15.07.2014,

- за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» по Київському та Пролетарському району міста Донецьк Донецької територіальної громади у сумі 42595,62 грн, в тому числі: самостійно задекларовані зобов`язання/обов`язковий платіж у сумі 14410,60 грн згідно податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, період виникнення заборгованості 30.07.2014-30.01.2015 з урахуванням переплати у сумі 1048,34 грн, яка обліковувалась станом на 30.07.2022 та пеня у сумі 28185,02 грн за період з 31.07.2014 по 10.10.2023.

На підтвердження вимог до заяви додано: відомості про наявність земельних ділянок від 23.01.2014 № 2, відомості про наявність земельних ділянок від 23.01.2014 № 6, ІКП по єдиному податку за період 2017-2023 року, ІКП по орендній платі з фізичних осіб за період 2014-2023 (декларація ), ІКП по орендній платі з фізичних осіб об`єднана за період 2014-2023 роки, інформацію про платника, податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності), розрахунок кредиторських вимог, правовстановлюючі документи заявника.

Як зазначено вище, за результатами розгляду кредиторських вимог, ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 відмовлено в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Донецькій області від 24.11.2023 про грошові вимоги до боржника на суму 48586,39 грн. Відмовлено у визнанні грошовим вимог Головного управління ДПС у Донецькій області до боржника ОСОБА_1 у розмірі 48586,39 грн податкового боргу та 5368,00 грн судового збору.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати узгодженим зобов`язання платника податків зі сплати нарахованої пені на суму 5990,77 грн в розумінні приписів ПК України, а вимоги ГУ ДПС у Донецькій області на суму 5990,77 грн нарахованої пені щодо єдиного податку фізичної особи-підприємця не підлягають визнанню, оскільки не підтверджені належними доказами. Також, судом зазначено, що ФОП ОСОБА_1 після 14.04.2014 звільнена від плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території в силу прямої норми Закону № 1669-VII, а ГУ ДПС у Донецькій області не підтверджено належними доказами ані розміру основного боргу ФОП ОСОБА_1 з плати за землю згідно податкових декларацій № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, ані підстав, ані періоду для нарахування пені по зобов`язаннях з плати за землю. Крім того, зауважено, що строк позовної давності за цими вимогами сплив 30.01.2018, а тому цей борг мав бути визнаний податковим органом безнадійним на підставі пп. 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з ч. 1 статті 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до статті 1 КУзПБ для цілей цього Кодексу терміни вживаються в такому значенні:

грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви;

кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області виникли до відкриття провадження у справі № 905/1258/23, є конкурсними, заявлені поза межами строку, встановленого ч. 1 статті 45 КУзПБ.

А отже, вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (ч. 6 статті 45 КУзПБ).

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. Господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником.

Суд звертає увагу, що провадження у справі про неплатоспроможність на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. При цьому визнанню судом та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство (неплатоспроможність) підлягають лише дійсні вимоги кредитора, які відповідають чинному законодавству та обґрунтовані кредитором належними і допустимими доказами на час заявлення таких вимог.

Так, Головне управління ДПС у Донецькій області просить визнати кредиторські вимоги - пеню автоматично нараховану за період з 18.11.2014 по 26.05.2017 на борг минулих років на самостійно подану податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 15.07.2014 у розмірі 5990,77 грн.

Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений ПК України, положеннями п. п. 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом п.п. 14.1.39 п. 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно із п.п. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (п. 14.1.152 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

У відповідності до статті 57 ПК України встановлено, що за загальним правилом платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 статті 57); у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу; у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 статті 57 ПК України).

Стаття 61 ПК України передбачає, що контроль за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів покладено на органи фіскальної служби.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 03.07.2002 по 10.04.2017 мала статус фізичної особи-підприємця, перебувала на обліку Маріупольської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Східно-Донецьке відділення) як платник податків. Основним видом економічної діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

З 10.04.2017 ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець припинена, про що свідчать відповідні відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (запис № 2035679 від 10.04.2017).

Згідно письмових пояснень Головного управління ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 під час здійснення господарської діяльності з 01.01.2012 по 31.12.2014 перебувала на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного податку третьої групи за ставкою 5% від доходу.

ОСОБА_1 складено та подано до податкового органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця (відмітка про одержання (штамп органу державної податкової служби) F0103304) від 14.07.2014, звітний податковий період - півріччя 2014 року, в якій визначена сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду - 12142,50 грн.

У відповідності до п. 295.3. статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно підпункту 48.18.2 пункту 49.18 статті 48 цього Кодексу податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Таким чином, граничним терміном сплати ОСОБА_1 єдиного податку за самостійно поданою декларацією є 19.08.2014.

З урахуванням переплати у сумі 220,88 грн, яка обліковувалась станом на 18.08.2014, податковий борг у сумі 11921,62 грн сплачений ОСОБА_1 у повному обсязі 26.05.2017 за платіжним дорученням N@2PL789239, у зв`язку з чим контролюючим органом автоматично нарахована пеня у сумі 5990,77 грн за період з 18.11.2014 по 26.05.2017, яка не була сплачена платником податків.

Нарахування пені відображене в інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» з датою нарахування та періоду, а також зазначене у розрахунку кредиторських вимог ГУ ДПС у Донецькій області.

Водночас, колегія суддів зауважує, що у відповідності до п. 38.2. підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як станом на 14.04.2014, так і наразі зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до додатку 1 до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (із змінами) населені пункти Донецької області (у т.ч. м. Донецьк) є тимчасово окупованою територією.

А отже, у Головного управління ДПС у Донецькій області відсутні підстави, з урахуванням приписів п. 38.2. підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, для нарахування ОСОБА_1 пені у сумі 5990,77 грн за період з 18.11.2014 по 26.05.2017.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, до заяви про визнання грошових вимог органом Державної податкової служби не долучено, крім інтегрованих карток платника податків, жодних документів (як то податкові повідомлення-рішення з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій, судове рішення тощо), які свідчили б про податковий борг та невчасне здійснення платежів ОСОБА_1 , по яких нараховано пеню у розмірі 5990,77 грн (за кодом бюджетної класифікації 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб»), що позбавляє суд можливості за наявними матеріалами перевірити правомірність застосування таких сум і періодів нарахування пені, а також можливості перевірити математичні розрахунки цієї пені або самостійно їх перерахувати.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення кредиторських вимог Головного управління ДПС у Донецькій області в частині пені за період з 18.11.2014 по 26.05.2017 на борг минулих років на самостійно подану податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 15.07.2014 у розмірі 5990,77 грн.

Щодо кредиторських вимог за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» по Київському та Пролетарському району міста Донецьк Донецької територіальної громади у сумі 42595,62 грн та пені у сумі 28185,02 грн за період з 31.07.2014 по 10.10.2023, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п. 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп. 14.1.73 п. 14.1 статті 14 ПК України, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 статті 288 ПК України).

У відповідності до п. 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

З матеріалів справи убачається, що ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, відповідно до яких вказано суму такого податку до сплати у розмірі 22615,59 грн (річна) та 4533,00 грн (річна) відповідно.

Станом на дату звернення до суду ГУ ДПС у Донецькій області у інтегрованій картці платника податків відображено податковий борг з плати за землю (орендна плата) у розмірі 14410,60 грн згідно податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014, період виникнення заборгованості 30.07.2014-30.01.2015, у зв`язку з чим, була автоматично нарахована пеня на таких борг у сумі 28185,02 грн за період з 31.07.2014 по 10.10.2023.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголошує, у відповідності до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими ч. 4 статті 4 цього Закону.

Так, у відповідності до ч. 4 статті 4 зазначеного Закону, встановлено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р до якого увійшло, зокрема, місто обласного значення м. Донецьк (Донецька міська рада).

Крім того, Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» підрозділ 10 розділу XX ПК України був доповнений, зокрема, пп. 38.7 п. 38, згідно з яким не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Згідно з абз.5 пп.38.7 п.38 підрозділу 10 розділу XX ПК встановлено правило про те, що нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов`язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов`язань платників податків, які припиняють свою діяльність (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Колегія суддів зауважує, що відповідно до положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном стосовно конкретних суб`єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції з 14 квітня 2014 року. При цьому стаття 6 зазначеного Закону має пряму дію та не вимагає додаткового вчинення будь-яких дій (наприклад, подачі уточнюючих розрахунків, листування з контролюючими органами, написання заяв) для звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки.

Аналогічний правовий висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 30.11.2018 у справі № 805/3518/15-а, від 17.06.2021 у справі № 826/11385/17, від 30.11.2020 у справі № 812/1016/17.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 з 03.07.2002 по 10.04.2017 (дата припинення статусу підприємця) є м. Донецьк, на території якого здійснювалась антитерористична операція, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції та наголошує, що платник податків в силу прямої норми закону з 14.04.2014 звільнена від плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пп. 129.1.1 п. 129.1 статті 129 ПК України встановлено, що при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до п. 129.4 статті 129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного пп. 129.1.1 п. 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Разом з тим, у відповідності до п. 38.2. підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 звільнена від плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та враховуючи, що нормами п. 38.2. підрозділу 10 розділу ХХ ПК України зупинено нарахування пені, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення кредиторських вимог у цій частині.

При цьому, колегія суддів приймає доводи апелянта про те, що строк звернення з зазначеними вимогам не пропущений.

Так, згідно статті 114 ПК України встановлено граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 статті 102 ПК України контролюючому органу надано право, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як зазначено вище, граничним терміном сплати ОСОБА_1 єдиного податку за самостійно поданою декларацією є 19.08.2014. А отже, строк давності (+1095 днів) є 18.08.2017.

Крім того, граничним терміном сплати ОСОБА_1 податкового боргу, на підставі податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014 (період виникнення заборгованості з 30.07.2014 - 30.01.2015) є 30.01.2018 (+1095 днів).

У відповідності до п. 38.2. підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції констатує, що дійсно строк позовної давності заявником не пропущений, однак зазначене не спростовує безпідставність нарахування пені за період з 18.11.2014 по 26.05.2017 нарахованої на борг минулих років на самостійно подану податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № від 15.07.2014, орендної плати за землю згідно податкових декларацій з плати за землю № від 23.01.2014, № від 23.01.2014 у сумі 14410,60 грн та пені у сумі 28185,02 грн за період з 31.07.2014 по 10.10.2023.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

03.01.2024 через підсистему «Електронний суд» Головним управлінням ДПС у Донецькій області подано клопотання про участь його представника Сахарова Віталія Вікторовича у судовому засіданні 09.01.2024 о 12:00 год. в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, з додатками за переліком.

Відповідно до ч. 1-3, 5 статті 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Суд першої інстанції, дослідивши подану представником Головного управління ДПС у Донецькій області заяву та додані до неї документи встановив, що у якості доказів надсилання копії заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції іншим учасникам справи заявником додано скріншот екрану сторінки mail.google.com (сервіс gmail.com), з якого вбачається, що заява була надіслана на електронні пошти учасників цієї справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий спосіб направлення копій документів іншим учасникам справи, а саме: скріншот екрану, не передбачений нормами чинного законодавства, а тому не приймається судом як належний доказ направлення копії заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції іншим учасникам справи та виконання заявником вимог ч. 2 статті 197 цього Кодексу, а отже судом правомірно відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

З програми Діловодства спеціалізовано суду убачається, що ухвала суду від 09.01.2024 про відмову у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції була підписана суддею Величко Н.В. 09.01.2024 о 12:20 год., в свою чергу ухвала суду від 09.01.2024 про відмову у задоволенні кредиторських вимог була підписана суддею Величко Н.В. 09.01.2024 о 17:18 год.

А отже, доводи скаржника щодо підписання ухвали про відмову у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, після винесення ухвали про відмову у задоволенні кредиторських вимог, спростовуються відомостями з програми Діловодства спеціалізовано суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування ухвали суду, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 у справі № 905/1258/23 слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд. -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області (вх.№ 235Д) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.01.2024 у справі № 905/1258/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 12.03.2024 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 14.03.2024.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін