ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2024 р. Справа№ 920/769/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від стягувача: Андрійко Є.Л., дов. № 140 від 12.09.2023;

від боржника: не з`явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

на ухвалу господарського суду Сумської області від 04.01.2024 про розстрочення виконання рішення

у справі № 920/769/23 (суддя - Котельницька В.Л.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Брокенергія"

про стягнення 94 900 000,00 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг") звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до ТОВ "Брокенергія" про стягнення 94 900 000,00 грн боргу (враховуючи заяву про зменшення позовних вимог від 25.08.2023; а.с. 104-105 том 1).

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасною оплатою відповідачем отриманого протягом жовтня 2021 року по березень 2022 року природного газу за договором постачання № 2604-НГТ-29 від 29.09.2021.

Рішенням господарського суду Сумської області від 20.11.2023 у справі № 920/769/23 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Брокенергія" на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" 89 737 826,54 грн боргу та 939 400,00 грн судового збору; закрито провадження у справі в частині стягнення 5 162 173,46 грн заборгованості.

Судом першої інстанції зазначено, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості у сумі 94 900 000,00 грн поставленого природного газу за договором у період з жовтня 2021 року по березень 2022 року. Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем надано докази часткової сплати заборгованості в сумі 8 186 901,07 грн, з яких 3 024 727,61 грн було враховано позивачем при зменшенні позовних вимог з наданням відповідної заяви, тож позов в частині стягнення 89 737 826,54 грн задоволено, а в іншій частині закрито провадження, у зв`язку зі сплатою боргу.

11.12.2023 ТОВ "Брокенергія" звернулось до суду першої інстанції із заявою про розстрочення виконання рішення (а.с. 1-14 том 2), в якій просило розстрочити виконання рішення господарського суду Сумської області від 20.11.2023 рівними частинами строком на 12 місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Звертаючись з даною заявою заявник вказував, що заборгованість ним частково сплачена, проте виконання рішення в повному обсязі є неможливим через скрутну фінансову ситуацію, яка склалась у зв`язку з військовою агресією рф, внаслідок якої боржник не мав змоги повноцінно здійснювати свою господарську діяльність, а також у зв`язку зі збільшенням заборгованості споживачів за теплову енергію.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.01.2024 задоволено вказану заяву та розстрочено виконання рішення суду від 20.11.2023 у справі № 920/769/23 на 12 місяців - до 20.11.2024, шляхом сплати суми заборгованості 89 737 826,54 грн рівними частинами в сумі 7 478 152,21 грн кожного місяця до 20.10.2024 та в сумі 7 478 152,23 грн - до 20.11.2024. Судовий збір в розмірі 939 400,00 грн підлягає сплаті в перший місяць розстрочення.

Суд дійшов висновку, що заявником надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням соціально важливої діяльності підприємства.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви.

Наводячи підстави скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначав, що надані боржником докази не можуть засвідчувати факт відсутності у боржника можливості виконати судове рішення без надання розстрочки, не спростовують наявність вини боржника у виникненні заборгованості та її несплаті, а також боржник не надав доказів, які б могли підтвердити обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, оскільки належними доказами відсутності коштів у підприємства є довідки банківських установ, інвентаризаційні відомості, тощо, які не надавались заявником; неприбутковість товариства є ризиками його господарської діяльності; виконання судового рішення не ставиться у залежність від відсутності коштів боржника та виконання зобов`язань з боку третіх осіб (оплати споживачами заборгованості по житлово-комунальним послугам). Скаржник також зазначав, що групу компаній Нафтогаз України віднесено до підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2024, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та справу призначено до розгляду на 05.03.2024.

12.02.2024 до апеляційного суду надійшов відзив боржника із запереченнями на апеляційну скаргу.

27.02.2024 до апеляційного суду надійшла заява боржника про перенесення розгляду справи, яка обґрунтована неможливістю забезпечити участь представника.

04.03.2024 до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення боржника, в яких він зазначив про те, що не ухиляється від виконання судового рішення та надав докази оплати з 03.01.2024 по 03.03.2024 частини суми боргу в сумі 14 955 352,00 грн (а.с. 178-215 том 2)

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 задоволено заяву боржника про перенесення розгляду справи та її розгляд відкладено на 19.03.2024.

18.03.2024 до апеляційного суду від боржника надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначив про те, що не ухиляється від виконання судового рішення та надав докази оплати з 04.03.2024 по 17.03.2024 частини суми боргу в сумі 1 690 942,00 грн.

18.03.2024 до апеляційного суду від боржника надійшла заява про перенесення розгляду справи, у зв`язку з участю представника в іншому судовому засіданні по іншій справі. Також зазначав, що представник може спробувати вийти на зв`язок в режимі відеоконференції через електронний суд.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом... Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики ЄСПЛ критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші.

У судове засідання, що відбулось 19.03.2024, боржник не з`явився. Зважаючи на те, що явка учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, розгляд справи вже відкладався за заявою боржника, при цьому відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено обставин згідно яких спір не може бути вирішений в даному судовому засіданні.

Представник стягувача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на недоведеності підстав розстрочення виконання судового рішення.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Сумської області від 20.11.2023 у справі № 920/769/23 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Брокенергія" на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" 89 737 826,54 грн боргу та 939 400,00 грн судового збору; закрито провадження у справі в частині стягнення 5 162 173,46 грн заборгованості.

На виконання вказаного рішення господарським судом Сумської області видано відповідний наказ (а.с. 94 том 2).

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 326 ГПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод (далі - Конвенція), для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Савіцький проти України (заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

11.12.2023 боржник звернувся до господарського суду із заявою про розстрочку виконання рішення від 20.11.2023.

Обґрунтовуючи заяву заявник вказував, що основним видом його діяльності є виробництво, постачання, транспортування теплової енергії для надання населенню та іншим споживачам послуг з опалення та гарячого водопостачання в місті Охтирка, Сумської області, а також для вироблення теплової енергії для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів. Починаючи з 24.02.2022 через активні бойові дії було знищено виробничі потужності (Охтирську ТЕЦ) та пошкоджено систему теплопостачання підприємства, у зв`язку з чим за підсумками 2022 року та 9 місяців 2023 його господарська діяльність є збитковою, а враховуючи мораторій на примусове стягнення боргів за житлово-комунальні послуги у період дії воєнного стану підприємство не може на законодавчому рівні проводити стягнення грошових коштів зі споживачів за заборгованостями. При цьому товариство включено до секторального переліку критичної інфраструктури, і є важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення.

Не зважаючи на це боржник здійснює часткове погашення заборгованості на виконання судового рішення у даній справі, однак сплата усієї суми боргу може призвести до неплатоспроможності підприємства та зумовить зупинення виробництва, постачання та транспортування теплової енергії (виробництво електричної енергії) в опалювальний період, в той же час відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, зважаючи на сезонний характер надання послуг підприємством, забезпечить надходження додаткових коштів та дозволить виконати судове рішення.

Згідно із положеннями ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті (рішення ЄСПЛ від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02). За практикою ЄСПЛ в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Надання розстрочення виконання рішення є заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

Розстрочення виконання рішення не є інструментом ухилення для боржника від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

Питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19).

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Брокенергія" є підприємством з такими видами економічної діяльності, як виробництво електроенергії, неспеціалізована оптова торгівля, передача електроенергії, розподілення електроенергії, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 89-91 том 1)).

Актом категоризації об`єкта критичної інфраструктури, затвердженого головою робочої групи заступника міністра розвитку громад, територій та інфраструктури України, ідентифіковано майновий комплекс Охтирські теплові мережі (Охтирська ТЕЦ) як об`єкт критичної інфраструктури сектора системи життєзабезпечення; зазначено, що оператором об`єкта є ТОВ "Брокенергія" (а.с. 50 том 2).

З листа Міністерства енергетики України вбачається, що такий об`єкт внесено до реєстру об`єктів критичної інфраструктури та присвоєно йому реєстровий номер № UA (а.с. 48 том 2).

Звітами про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2022 рік та за 9 місяців 2023 року, складеними за формою № 2, код за ДКУД1801003 (а.с. 18-19 том 2) підтверджується збиток ТОВ "Брокенергія" від провадження діяльності з виробництва теплової енергії за підсумками 2022 року у сумі 98 186 тис. грн, та за підсумками 9 місяців 2023 року - 35 198 тис. грн.

З витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000116 випливає, що у зв`язку з агресією рф проти України було пошкоджено будівлі та споруди ТОВ "Брокенергія", теплові мережі Охтирської теплоелектроцентралі (Охтирська ТЕЦ) (а.с. 28-29 том 2; 54-56 том 2).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, за яким Охтирська міська територіальна громада входить до вказаного переліку (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1668-22#Text).

Зі змісту складених заявником довідок від 01.12.2023 (а.с. 52-53 том 2) вбачається, що станом на 01.04.2022 загальна сума заборгованості споживачів за теплову енергію складала 58 173 731,32 грн, у тому числі населення 33 752 834,90 грн, а станом на 01.12.2023 загальна сума заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію складала 46 535 344,71 грн, у тому числі населення 33 594 031,99 грн. Заборгованість державного бюджету з компенсації різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися споживачам і є невідшкодованою за період з 01.06.2021 по 30.09.2023 становить 37 176,3 тис. грн, у тому числі: населення 22 703,4 тис грн; бюджетні установи 5 536,8 тис. грн; інші споживачі 8 936,1 тис. грн.

При цьому питома вага теплової енергії, що споживається населенням, складає 71 % від загального обсягу теплової енергії, що ТОВ "Брокенергія" постачає споживачам (а.с. 51 том 2).

Заявник вказував, що він має на меті виконати рішення суду, що підтверджується доданими платіжними інструкціями від 20.11.2023-07.12.2023 (а.с. 57-74 том 2), а також від 08.12.2023 до 02.01.2024 (а.с. 101-106 том 2) щодо оплати заборгованості за договором, на загальну суму 3 361 359,13 грн, однак одноразова сплата усієї суми боргу за рішенням суду значно погіршить його фінансовий стан.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника може порушити господарську діяльність ТОВ "Брокенергія", яка направлена на забезпечення вирішення соціально важливих питань населення або зможе призвести до банкрутства підприємства, що також не бути сприяти можливості виконання рішення у справі. Водночас боржник визнає наявність обов`язку виконання рішення у даній справі та здійснює погашення заборгованості, що підтверджується матеріалами справи (наданими суду першої інстанції платіжними інструкціями), однак не має змоги виконати рішення суду негайно, у зв`язку з несприятливою фінансовою ситуацією в економіці держави, воєнним станом та наявною заборгованістю споживачів за теплову енергію. Крім того, заборгованості за рішенням суду стягнута за період з жовтня 2021 року по березень 2022 року, тобто за період режиму військового стану в країні.

Колегія суддів також враховує, що група компаній Нафтогаз України віднесено до підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Натомість стягувачем не було доведено, що розстрочення виконання рішення суду у цій справі призведе до істотного понесення ним додаткових фінансових витрат та негативно вплине на його платоспроможність, при цьому не було надано суду відомостей про його фінансовий стан, зокрема, наявності (відсутності) збитків, заборгованості з податків або заробітної плати, доказів, що фінансовий стан є гіршим за фінансовий стан боржника.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що сторони перебувають в однакових умовах військового стану, військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони даної справи, у той же час, боржник свою заяву обґрунтовував не лише цими обставинами, а також й тим, що він зазнав значної шкоди внаслідок руйнування об`єктів енергетичної інфраструктури.

Таким чином, заявником надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням соціально важливої діяльності та необхідності відновлення господарської діяльності підприємства.

При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

Колегія суддів враховує режим військового стану в країні як зазначену у п. 3 ч. 4 ст. 331 ГПК України надзвичайну подію, що, зокрема, вплинуло на результати господарської діяльності заявника, тож доводи апелянта стосовно несення підприємством ризиків господарської діяльності та виконання судового рішення, яке не ставиться у залежність від відсутності коштів боржника та виконання зобов`язань з боку третіх осіб, до уваги не приймаються як підстави відмови у розстроченні виконання судового рішення.

Ураховуючи, що вирішення питання про розстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду першої інстанцій, який навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про розстрочення виконання рішення у цій справі на 12 місяців - до 20.11.2024, шляхом сплати суми заборгованості 89 737 826,54 грн рівними частинами в сумі 7 478 152,21 грн кожного місяця до 20.10.2024 та в сумі 7 478 152,23 - до 20.11.2024; судовий збір в розмірі 939 400,00 грн підлягає сплаті в перший місяць розстрочення, і в цьому випадку не встановлено, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або із недотриманням "справедливого балансу" між сторонами, колегія суддів вважає, що немає підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду про розстрочку виконання рішення суду.

Таким чином, на переконання колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність передбачених ст. 331 ГПК України правових підстав для розстрочення виконання судового рішення у даній справі відповідає приписам чинного процесуального законодавства та встановленим обставинам.

Слід також зазначити, що боржником здійснювались платежі і під час перегляду апеляційним судом даної ухвали про розстрочення виконання рішення, на підтвердження чого ним долучено до матеріалів справи докази оплати за договором на загальну суму 16 646 294,00 грн за період з 03.01.2024 по 17.03.2024.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, у відповідності до положень 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 267-271, 273, 275-276, ГПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на ухвалу господарського суду Сумської області від 04.01.2024 у справі № 920/769/23 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 04.01.2024 у справі № 920/769/23 залишити без змін.

Матеріали справи № 920/769/23 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.03.2024.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук