ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" лютого 2024 р. м. Київ Справа № 911/133/24

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О. розглянувши у підготовчому засіданні

заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність

За участю осіб, зазначених у протоколі судового засідання від 08.02.2024

УСТАНОВИВ:

1. 16.01.2024 через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Господарського суду Київської області (далі суд) звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявник) із заявою від 16.01.2024 (вх. №1924/24) про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність. Водночас, заявником у порядку абз.2 п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) надано суду пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого реструктуризацією Черкасова Станіслава Андрійовича (свідоцтво №979 від 23.05.2013), який, у свою чергу, надав суду заяву про участь у даній справі від 19.12.2023 (вх.685/24 від 16.01.2024).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, ухвалою суду від 22.01.2024 заяву ОСОБА_1 прийнято та призначено до розгляду у підготовче засідання на 01.02.2024.

На підставі ст.183 ГПК України підготовче засідання було відкладено на 08.01.2024, про що судом постановлено відповідну протокольну ухвалу від 01.02.2024.

Під час підготовчого засідання представник заявника та особисто заявник підтримали відповідну заяву та надали пояснення аналогічні викладеним у ній.

2. Перевіривши обставини, які визначені у заяві, та дослідивши надані до неї докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 113 Кодексу провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 1 ст. 119 Кодексу встановлено, що у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

За змістом ч. 1 ст. 115 Кодексу провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Водночас, як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду (далі КГС ВС) у постанові від 16.11.2022 у справі №917/1604/21, при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки тощо) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

У справах про неплатоспроможність фізичних осіб стадія відкриття провадження має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у такій категорії справ поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб конкурсних кредиторів.

Таким чином, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні вищезазначені правові наслідки, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Такий правовий висновок вбачається обґрунтованим також з тих підстав, що лише фізична особа-боржник (яка є єдиним суб`єктом звернення із відповідною заявою) наділена правом на подання відповідних доказів у підтвердження обставин своєї неплатоспроможності чи її загрози. Тому відсутність на цій стадії інших учасників справи, які мають право подати свої доводи чи заперечення щодо таких обставин чи доказів, зумовлює необхідність добросовісного виконання боржником своїх процесуальних обов`язків щодо доказування наявності обставин для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

У свою чергу, підстави для відкриття провадження у справі передбачені ч. 2 ст. 115 Кодексу.

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у ч. 3 ст. 116 Кодексу переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст. При цьому як зазначає КГС ВС у своїй постанові від 18.01.2024 у справі №911/2308/23 «повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п.3 ч.2 ст.116 Кодексу)» - обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо.

Отже, наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Таким чином, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові КГС ВС від 08.11.2022 у справі №909/937/21).

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст.77 ГПК України).

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 як підставу звернення до суду вказав п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 115 Кодексу - припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Отже, для встановлення підстави для відкриття справи:

на підставі п.2 ч.2 ст. 115 Кодексу дослідженню підлягають: підстави виникнення зобов`язання (договори, заяви, листи тощо); розмір щомісячного платежу за кожним таким зобов`язанням та строк його сплати (договори, додатки до договорів тощо); дата останнього платежу, здійсненого заявником та/або дата прострочення зобов`язання (банківські виписки, квитанції, платіжні доручення тощо). При цьому, відповідному дослідженню підлягає кожний кредитор, який зазначений заявником у конкретизованому списку кредиторів;

на підставі п.4 ч.2 ст.115 Кодексу дослідженню підлягають: конкретні (а не загальновідомі) обставини, які безпосередньо вплинули на заявника (змінили його матеріальний стан) та вказують на настання загрози його неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

2.1. Щодо п. 2 ч.2 ст. 115 Кодексу. На підтвердження зазначених обставин до заяви надано: копії договорів, на підставі яких у боржника виникли грошові зобов`язання; листи від фінансових установ про наявність відповідного розміру заборгованості; відомості з Українського бюро кредитних історій (далі - УБКІ) станом на 25.12.2023; конкретизований список кредиторів.

Як вказує заявник у конкретизованому списку кредиторів, у нього грошові зобов`язання перед 20 фінансовими установами, які виникли на підставі наданих ним кредитних договорів та договорів позики. Із змісту зазначеного списку та відомостей з УБКІ вбачається, що:

терміни простроченої заборгованості перед кредиторами становить: менше 7-ми днів за 3 договорами; від 7 до 29 днів за 1 договором; від 30 до 59 днів за 14 договорами; від 60 до 89 днів за 4 договорами;

розмір заборгованості, яка зазначена у конкретизованому списку кредиторів в деяких випадках не відповідає розміру, про який зазначає сам кредитор, для прикладу, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» заборгованість у списку кредиторів 47 785,50грн, тоді як відповідно до листа кредитора від 28.12.2023 розмір становить 47 250,70грн;

зокрема, перед АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до інформації з УБКІ у заявника відсутня заборгованість, про яку він зазначає у своє конкретизованому списку.

До того ж, як вказує ОСОБА_1 у своїй заяві, останній з жовтня 2023 року припинив погашення своїх кредитів. Проте, жодного доказу (банківські виписки, які б містили інформацію про рефінансування; платіжні доручення, квитанції тощо), який би підтверджував те, що заявник взагалі до жовтня 2023 року здійснював погашення існуючих кредитів суду надано не було, а тому це твердження судом не може братися до уваги.

Ураховуючи зазначене, зробити висновок, що заявником припинено погашення кредитів, зокрема, за договорами зазначеними у конкретизованому списку кредиторів, у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних зобов`язань упродовж двох місяців (понад 60 днів) у суду підстав немає.

2.2. Щодо п. 4 ч.2 ст. 115 Кодексу. Як зазначив заявник під час підготовчого засідання, інші обставини, які свідчать, що найближчим часом він не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності) це: 1) надання фінансової допомоги непрацюючим членам сім`ї, у зв`язку із їх хворобою; 2) мобілізація батька, що призвела до додаткових витрат на утримання близьких родичів. Вжиття додаткових заходів, а саме, пошук додаткової роботи/підробітку, взяття додаткових кредитів з метою перекредитування, не призвели до позитивних наслідків.

На підтвердження зазначених обставин надано до заяви: відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.01.2024; копію трудової книжки; опис майна, що належить заявнику на праві власності станом на 16.01.2024; відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника, відкриті в банках; виписку по витратам АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2023 по 21.12.2023; виписку від 30.11.2023 по руху коштів АТ «Універсалбанк» (Monobank) по картці за період з 01.10.2017 по 30.11.2023; звіт рахунок АТ «ОТП Банк» за період з 25.09.2023 по 25.12.2023.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У свою чергу, ч.ч.1,5 ст. 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проаналізувавши зазначені обставини та надані докази суд зазначає, що заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували обставини, про які він вказує у своїй заяві. Сам факт зазначення обставин без надання доказів на їх підтвердження (отримання медичної допомоги членами сім`ї, оплати по рахункам медичних установ, закупівля медичних препаратів тощо), не може бути безумовною підставою для висновку, що найближчим часом заявник не зможе виконати грошові зобов`язання (загроза неплатоспроможності).

При цьому, надані заявником докази (у тому числі банківські виписки), не є належними доказами, оскільки останні не місять у собі жодних відомостей, які б дали змогу окремо чи у своїй сукупності зробити висновок про наявність обставини на які посилається заявник.

Суд вважає, що сам факт взяття на себе додаткових кредитних зобов`язань у відповідному розмірі за короткий проміжок часу (без зазначення необхідності таких дій), лише вказує на штучне збільшення заборгованості, та не є тією обставиною, яка вказує на те, що боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі.

Отже, наведені заявником обставини не є тими обставинами, які визначені у п.4 ч.2 ст.115 Кодексу, а тому не можуть братися судом до уваги як підстава для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

3. Додатково, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема у постанові від 06.12.2023 у справі №916/3139/22, згідно з якою в судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах ст.ст. 3 та 13 ЦК України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.ч.2, 3 ст.13 ЦК України).

4. Відповідно до п.1 ч.4 ст.119 Кодексу господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 необґрунтованою та недоведеною, у зв`язку з чим підстав для відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність суд не вбачає.

За таких обставин заява арбітражного керуючого Черкасова Станіслава Андрійовича про участь у даній справі залишається судом без розгляду.

Керуючись ст.ст. 3,12,75, 234-235 ГПК України, ст.ст. 2, 28, 113, 115, 119 Кодексу, п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від 16.01.2024 (вх.1924) про відкриття провадження у справі залишити без задоволення.

2. Відмовити у відкриті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

3. Заяву арбітражного керуючого Черкасова Станіслава Андрійовича від 19.12.2023 №01-31/08-12/2023 (вх.685/24 від 16.01.2024) залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства ухвала набрала законної сили 08.02.2024 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 13.03.2024.