ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року Справа № 903/1067/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Юрчук М.І.

без участі представників учасників провадження

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 14.12.2023 суддею Слободян О. Г. у м. Луцьк (повний текст рішення складено 15.12.2023) у справі № 903/1067/23

за позовом Керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Акціонерне товариство "Українська залізниця"

про стягнення 250391, 34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Салтівської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ТзОВ "Луцька аграрна компанія" 250391, 34 грн. пені за неналежне (несвоєчасне) виконання зобов`язання з поставки товару.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор послався на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов договору на постачання продовольчих товарів від 14.03.2022 в частині своєчасного виконання зобов`язання з поставки товару.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.12.2023 у даній справі позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача до Державного бюджету України 125195, 67 грн. пені. Стягнуто з відповідача на користь Харківської обласної прокуратури 3755, 87 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 125195, 67 грн. пені - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю.

В обгрунтування доводів скарги прокурор вказав про те, що рішення суду в частині зменшення пені є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Крім того, висновки суду, покладені в основу рішення, не відповідають фактичним (встановленим) обставинам даної справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2023 у справі № 903/1067/23; постановлено розглянути апеляційну скаргу без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Від Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України надійшло клопотання щодо апеляційної скарги, відповідно до якого останнє вказало, що підтримує апеляційну скаргу та вважає доводи позову прокуратури підставними та обґрунтованими.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого товариство просило суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від прокуратури надійшли пояснення на відзив на апеляційну скаргу, відповідно до яких прокурор просить суд заперечення у відзиві на апеляційну скаргу відхилити, скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2023 у справі № 903/1067/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В силу ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, аргументи апеляційної скарги, відзиву на неї та пояснення на відзив, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 169 "Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану", оборонні та публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законами України "Про публічні закупівлі" та "Про оборонні закупівлі", водночас переліки та обсяги закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України визначаються рішенням державних замовників у сфері оборони; для інших закупівель - рішенням органу управління державним майном суб`єкта господарювання державного сектору економіки. Згідно пп. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 185 "Деякі питання здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану", АТ "Українська залізниця" уповноважується виступати платником за тристоронніми договорами, замовником за якими є військові адміністрації та/або центральні органи виконавчої влади, зі здійснення закупівель за рахунок коштів державного бюджету для задоволення нагальних потреб функціонування держави, зокрема, на придбання необхідних продовольчих товарів. Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 193 "Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету", з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави з резервного фонду Державного бюджету України виділено Міністерству інфраструктури України 6,6 млрд. грн. (як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам) для задоволення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, а саме на придбання необхідних продовольчих, а також пакувальних товарів для їх фасування, пального, будівельних матеріалів для проведення першочергових аварійно-ремонтних робіт на об`єктах, які пошкоджені внаслідок бойових дій, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, допоміжних засобів до них, медичного обладнання, оплату послуг із зберігання та/або переробки зерна. Порядком та умовами надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на забезпечення нагальних потреб функціонування держави в умовах воєнного стану, затвердженими Постановою Уряду України від 03.05.2022 № 528, головним розпорядником субвенції визначено Міністерство інфраструктури України. Згідно п. п. 3-5 цього Порядку, використання субвенції здійснюється з дотриманням умов тристоронніх договорів, замовниками за якими є обласні, Київська міська військові адміністрації, а платником за грошовими зобов`язаннями замовників за договорами - АТ "Укрзалізниця". Субвенція надається шляхом її перерахування Міністерством інфраструктури України на рахунок АТ "Укрзалізниця", відкритий в державному банку. Кошти, використані АТ "Укрзалізниця" для здійснення оплати за договорами, є субвенцією, що передана з державного бюджету до місцевих бюджетів у сумі такого платежу.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що Харківською обласною військовою адміністрацією (замовник), АТ "Укрзалізниця" (платник) та ТзОВ "Луцька аграрна компанія" (постачальник) укладено договір на постачання продовольчих товарів.

Згідно вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 185 (зі змінами) та від 20.03.2022 № 328 (зі змінами, внесеними постановами КМУ від 24.03.2022 № 359, від 26.03.2022 № 373, від 09.04.2022 № 424, від 26.04.2022 № 482, від 03.05.2022 № 528, від01.07.2022 № 752, від 22.07.2022 № 817, від 27.08.2022 № 954, від 07.11.2022 № 1240) укладались тристоронні договори на постачання продовольчих товарів для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави, в яких замовником виступала військова адміністрація та/або центральний орган виконавчої влади, платником - АТ "Українська залізниця", та юридична особа або фізична особа - підприємець, яка здійснила акцепт (прийняття) умов цього договору на постачання продовольчих товарів шляхом приєднання до його умов.

На сайті АТ "Укрзалізниця" оприлюднено договір на постачання продовольчих товарів, затверджений рішенням правління від 12.03.2022, витяг протоколу № Ц-54/29 Ком.т, за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620).

Згідно з п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити замовнику продовольчі товари тривалого зберігання та/або пакувальні товари для їх фасування, перелік, кількість, ціни, умови оплати та поставки яких зазначаються замовником у заявках, замовник зобов`язується прийняти вказаний товар, а платник зобов`язується своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору. Згідно п. 2.2 договору, оплата товару платником здійснюється з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 185 на таких умовах: попередня оплата у розмірі 30 (тридцять) % вартості товару проводиться протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього договору, оформленого належним чином та погодженого замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках платника; остаточний розрахунок за поставлений товар проводиться платником протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання платником від Міністерства аграрної політики та продовольства України сканованої копії рахунку за формою згідно з додатком 1 до цього договору, оформленого належним чином та погодженого замовником та Міністерством аграрної політики та продовольства України, за умови наявності бюджетних коштів на поточних рахунках платника; погодження остаточного розрахунку Міністерством аграрної політики та продовольства України здійснюється на підставі акта прийому-передачі товару та/або накладної (товаро-транспортної або залізничної), підписаних постачальником та замовником. Згідно п.п. 5.4, 5.5, 5.7 договору, товар повинен бути поставлений замовнику протягом 2 календарних днів з моменту отримання постачальником попередньої оплати, якщо інше не узгоджено сторонами додатково. Датою поставки товару є дата приймання замовником партії товару та підписання замовником відповідних документів. Один примірник документів, що підтверджує поставку товару негайно передається замовником платнику у визначеному цим договором порядку. Перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття представником замовника партії товару. Доказом прийняття партії товару є акт прийому-передачі та/або накладна (товаро-транспортна або залізнична) та/або інші документи первинної звітності, що оформлені належним чином та підписані уповноваженими особами. Згідно п. 6.1 договору, у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не поставленого товару за кожний день затримки. Пунктом 11.2 договору визначено, що він є договором приєднання і може бути укладений лише шляхом приєднання замовника та постачальника до всіх умов договору в цілому. Доказом повного та беззаперечного прийняття замовником усіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення замовником на адресу постачальника заявки, визначеної пунктом 1.1 цього договору. Доказом повного та беззаперечного прийняття постачальником всіх умов цього договору (акцептом) є факт направлення постачальником на адресу замовника письмового повідомлення про прийняття заявки замовника (рахунку на попередню оплату), визначеної пунктом 1.1 цього договору. Згідно п. 8.2, 8.3 договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням протягом 20 (двадцяти) календарних днів підтверджуючих документів. Належним доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ, виданий ТТП України або її регіональними представництвами. Згідно п. 11.5 договору, з моменту набрання його чинності останній має таку ж юридичну силу, як звичайний договір на паперових носіях і не потребує підписання сторонами. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту здійснення постачальником його акцепту і діє до 31.12.2022 включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Судами встановлено, що на адресу відповідача Харківською обласною державною (військовою) адміністрацією були направлені заявки на закупівлю продовольчих товарів без зазначення номеру та дати на постачання товару: тушка курчати бройлера заморожена, КОД ДК 021:2015 - 15112130-6 у кількості 235000 кг, 130000 кг та 400000 кг.

У відповідь на першу заявку відповідачем було виставлено рахунок на оплату від 14.03.2022 № б/н за постачання продовольчих товарів: тушка курчати бройлера заморожена (КОД ДК 021:2015 - 15112130-6) у кількості 235000 кг за ціною - 53, 90 грн. (64,68 грн. з ПДВ), на загальну суму - 15199800 грн. з ПДВ.

Відтак, 14.03.2022 між сторонами укладено договір на умовах, передбачених проектом договору, опублікованим на офіційному веб-сайті "Укрзалізниця".

Постачальник зобов`язувався поставити замовнику тушку курчати бройлера заморожену у кількості 235000 кг на загальну суму 15199800 грн., замовник - прийняти вказаний товар, а платник - своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2022 платником здійснено попередню оплату у розмірі 30 % вартості товару на суму 4559940 грн. згідно рахунку № б/н від 14.03.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620), що підтверджується інформацію із системи відповідача на платформі ІТ-Еnterprise.

У відповідь на другу заявку відповідачем виставлено рахунок на оплату від 18.03.2022 № б/н за постачання продовольчих товарів: тушка курчати бройлера заморожена (КОД ДК 021:2015 - 15112130-6) у кількості 130000 кг за ціною - 53, 90 грн. (64,68 грн. з ПДВ), на загальну суму - 8408400 грн. Постачальник зобов`язувався поставити замовнику тушку курчати бройлера заморожену у кількості 130000 кг на загальну суму 8408400 грн., замовник прийняти вказаний товар, а платник своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.

21.03.2022 платником здійснено попередню оплату у розмірі 30 % вартості товару на суму 522520 грн. згідно рахунку № б/н від 18.03.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620).

У відповідь на третю заявку відповідачем виставлено рахунок на оплату від 01.04.2022 № б/н за постачання продовольчих товарів: тушка курчати бройлера заморожена (КОД ДК 021:2015 - 15112130-6) у кількості 400000 кг за ціною - 53,90 грн. (64, 68 грн. з ПДВ), на загальну суму 25872000 грн. з ПДВ. Постачальник зобов`язувався поставити замовнику тушку курчати бройлера заморожену у кількості 400000 кг на загальну суму 25872000 грн. з ПДВ, замовник прийняти вказаний товар, платник - своєчасно забезпечити оплату за нього на умовах цього договору.

08.04.2022 платником здійснено попередню оплату у розмірі 30 % вартості товару на суму 7761600 грн. згідно рахунку № б/н від 01.04.2022 за бюджетною програмою 3101710 (КЕКВ 2620).

З урахуванням здійсненої платником 15.03.2022 попередньої оплати за першою заявкою, поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 17.03.2022 включно; з урахуванням здійсненої платником попередньої оплати за другою заявкою, поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 23.03.2022 включно, однак, відповідачем зобов`язання з поставки товару у визначений строк не виконано.

Як вбачається із видаткових накладних від 24.03.2022 № 30428 на суму 10432560, 60 грн. (кількість - 161295 кг) та від 06.04.2022 № 35669 на суму 767239, 40 грн. (кількість 73705 кг), продукцію за першою заявкою було остаточно поставлено замовнику 06.04.2022 у загальній кількості 235000 кг. Згідно акту прийому-передачі продукції № 134 від 13.04.2022 до видаткових накладних від 06.04.2022 № 33960, від 13.04.2022 № 36011 та від 13.04.2022 № 36012, продукцію за другою заявкою було остаточно поставлено замовнику 13.04.2022 у загальній кількості 130000 кг. Згідно акту прийому-передачі продукції № 284 від 28.04.2022 до видаткових накладних від 01.04.2022 № 38637, від 04.04.2022 № 38638, від 06 04 2022 № 38784, від 07.04.2022 № 38640, від 09.04.2022 № 38789 від 10.04.2022 № 38607, від 16.04.2022 № 38790, від 16.04.2022 № 38629, від 19.04.2022 № 38636, від 28.04.2022 № 40272, продукцію за третьою заявкою було поставлено замовнику у загальній кількості 400000 кг. Всього відповідачем було поставлено позивачу товару у кількості 765000 кг на загальну суму 49480200 грн. з ПДВ. Поставка здійснювалась як залізницею - 529980 кг, так і автомобільним транспортом - 235025 кг.

19.04.2022 платником здійснено остаточну оплату у розмірі 70 % вартості товару на суму 10639860 грн. згідно рахунку № б/н від 14.03.2022. 02.05.2022 платником здійснено остаточну оплату у розмірі 70 % вартості товару на суму 18110400 грн. згідно рахунку № б/н від 01.04.2022.

Окрім того, за проханням (вимогою) Харківської обласної державної (військової) адміністрації, відповідач здійснював відповідальне безоплатне зберігання замороженої тушки бройлера, в обсязі 235025 кг строком до 30.11.2022. Поряд з цим, з огляду на військові дії на території Харківської області в силу форс-мажорних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 937 ЦК України письмовий договір в момент укладання договору відповідального зберігання між позивачем та відповідачем не укладався, але згодом відбувся обмін листами між сторонами.

Листом від 25.11.2022 № 01-58/4072 позивач звернувся до відповідача з проханням розглянути питання щодо можливості розміщення на зберігання продукції в кількості 235000 кг, що є власністю військової адміністрації на строк до 31.12.2022 із можливістю її доставки у разі потреби, за додатковим визначенням адреси.

Листом № 01-57/5043 від 14.12.2022 позивач звернувся до відповідача щодо передачі продукції, у свою чергу відповідачем, на підставі актів прийому-передачі від 16.12.2022 № № 1-5, від 17.12.2022 № № 6-8, від 18.12.2022 № 9-11 та від 21.12.2022 № № 12, 13 передано позивачу товар у кількості 235345 кг на загальну суму 15222115 грн. Доставка товару проводилась автотранспортом відповідача.

З огляду на встановлені обставини, судом констатується, що виконання зобов`язання з поставки товару за першою заявкою відбувалося у період з 24.03.2022 до 06.04.2022 включно, хоча, з урахуванням здійсненої платником попередньої оплати (15.03.2022), поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 23.03.2022 включно. Однак, останнім зобов`язання з поставки товару не було виконано у визначений строк.

Виконання зобов`язання з поставки тушки курчати бройлера замороженої за другою заявкою відбувалося у період з 06.04.2022 до 13.04.2022 включно, хоча, з урахуванням здійсненої платником 21.03.2022 попередньої оплати, поставка товару відповідачем мала відбутись у строк до 23.03.2022 включно. Однак, останнім зобов`язання з поставки товару не було виконано у належний строк.

Відтак, відповідач, як постачальник по договору, прострочив виконання зобов`язання та не поставив товар позивачу (замовнику) у визначений договором термін, що не заперечувалось самим товариством, що і слугувало підставою для звернення керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України із відповідним позовом до господарського суду.

В силу приписів ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судами та зазначено вище, між Харківською обласною державною (військовою) адміністрацією та ТзОВ "Луцька аграрна компанія" укладено договір, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

В силу ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже вказано вище, пунктом 6.1 договору сторони обумовили, що у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує на зазначений у цьому договорі рахунок платника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем прострочено виконання зобов`язання поставки товару по першій заявці з 18.03.2022 по 05.04.2022 включно та по другій заявці з 24.03.2022 по 12.04.2022 включно.

При зверненні з відповідним позовом до суду, прокуратурою здійснено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день затримки виходячи із загальної вартості товару (15199800 грн.) за період з 18.03.2022 по 05.04.2022 на суму 158244, 49 грн.; за другою заявкою виходячи із загальної вартості товару (8408400 грн.) за період з 24.03.2022 по 12.04.2022 на суму 92146, 85 грн., всього нараховано пені - 250391, 34 грн.

Здійснивши перевірку правильності перерахунку судом першої інстанції заявленої суми пені, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість у розмірі 250391, 34 грн.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про порушення відповідачем зобов`язань за договором, а відтак, позов прокурора вмотивовано визнано судом першої інстанції підставним та обґрунтованим.

Поряд з цим, в суді першої інстанції відповідач просив суд зменшити суму нарахованої пені до 15000 грн.

Господарський суд Волинської області, на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, дійшов висновку про можливість зменшення розміру нарахованої пені на 50%, у результаті чого ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 125195, 67 грн. пені та про відмову в позові в частині стягнення 125195, 67 грн. пені.

Колегія суддів з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується з огляду на слідуюче.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

Водночас, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності. Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов`язань та міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, що спрямована на дотримання договірної дисципліни і має штрафний характер, а правом на пом`якшення неустойки наділений суд задля усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов`язань.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов`язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом. При цьому, відповідач має надати докази явної неспіврозмірності неустойки наслідкам порушення зобов`язання, зокрема, що покладений розмір збитків кредитора, які могли виникнути внаслідок порушення зобов`язань, значно вище основного невиконаного зобов`язання.

Крім того, правовий аналіз наведених норм свідчить, що, і відповідно питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. Зі змісту зазначених норм вбачається, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Тобто зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а не обов`язком. Крім того, за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню.

Апеляційним господарським судом зазначається, що обґрунтовуючи зменшення розміру штрафних санкцій у даній справі місцевий господарський суд врахував лише те, що договір відповідачем виконано, що допущено незначне прострочення виконання зобов`язання, а також те, що позивачами не було подано доказів понесення ними збитків внаслідок допущених відповідачем порушень умов договору.

Водночас, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано обґрунтовані доводи позивача про те, що відповідач своєчасно не приступив до виконання зобов`язання, а саме: відповідач через 6 днів після спливу строку виконання зобов`язання за першою заявкою та через 14 днів після спливу строку виконання зобов`язання за другою заявкою тільки приступив до виконання умов договору.

Окрім того, судом жодними доказами не визначено обґрунтованої підстави винятковості такого випадку для зменшення штрафних санкцій.

Місцевим господарським судом не взято до уваги той факт, що матеріали справи не містять доказів, які б слугували підтвердженням того, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків; поважності причини несвоєчасного виконання зобов`язання; тяжкого фінансового становища боржника та значна кількість зобов`язань перед третіми особами; негайного добровільного усунення відповідачем порушення та його наслідків, тощо.

Судом констатується, що обґрунтована сума штрафних санкцій (250391, 34 грн.) складає лише 0,5 % від ціни договору (49480200 грн.), а тому, нарахована позивачем пеня не може бути віднесена до надмірно великої штрафної санкцій порівняно зі збитками кредитора.

Оцінюючи баланс інтересів сторін при зменшенні розміру неустойки, суд має врахувати, що встановлення обставин понесення іншою стороною збитків у разі порушення строку виконання робіт за договором, не є єдиною обов`язковою умовою для висновку про дотримання цього балансу. У правовідносинах, де сторона використовує результати отриманого за договором не з комерційним інтересом, а на виконання покладених на неї повноважень, може бути враховано й вплив прострочення виконання на відносини, що пов`язані з відповідним договором. Вказаний правочин стосується забезпечення обороноздатності країни у період дії воєнного стану; забезпечення населення продовольством та є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони держави. Тоді як неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, (воєнний стан), в якому функціонують військові адміністрації, взяв на себе зобов`язання із визначеними в договорі умовами здійснення поставки продукції, має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію замовника.

Дослідивши матеріали справи можна зробити висновок, що визначений договором строк поставки товару у 2 календарні дні мав істотне значення для замовника, так як придбані продовольчі товари використовувались для запобігання гуманітарної катастрофи серед цивільного населення в регіоні проведення активних бойових дій. Відтак, збільшення терміну виконання зобов`язання постачальником впливає на ефективність дій замовника в період дії воєнного стану в цілому, адже зазначені обставини унеможливили виконання Харківською обласною військовою адміністрацією своїх повноважень, визначених ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в частині забезпечення населення основними продовольчими товарами.

Водночас, суд констатує, що для позивача використання отриманого товару за договором не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на нього повноважень - забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, а порушення строків виконання умов договору впливає на ефективність обороноздатності держави.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені відповідачем підстави для зменшення розміру пені не є об`єктивними (винятковими) обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності у період дії військового стану, оскільки укладення договорів здійснюється відповідачем з метою отримання прибутку.

Разом з цим, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції зроблено висновок про відсутність понесення збитків позивачами внаслідок допущених відповідачем порушень умов договору.

Однак, судом не взято до уваги, що кошти, які належить сплатити відповідачу у вигляді пені за неналежне (несвоєчасне) виконання зобов`язання, підлягають сплаті до Державного бюджету України, з якого наразі фінансуються потреби Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, залучених до виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканності державного кордону та захисту держави, а також заходи, спрямовані на подолання наслідків регулярних обстрілів як військової, так і цивільної, і критичної інфраструктури України в умовах воєнного стану.

Окрім того, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими доводи прокуратури про те, що надзвичайно важливим також є забезпечення оперативного, належного та безперервного виконання місцевих бюджетів, їх раціональне, цільове та ефективне використання з огляду на обмежений обсяг бюджетних коштів, з метою ефективного функціонування бюджетної сфери та життєво необхідних потреб жителів територіальних громад у період дії воєнного стану.

З огляду на усе вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що у даній справі має місце незаперечна значимість порушення інтересів держави, оскільки безпідставне та необґрунтоване зменшення пені, що підлягає стягненню з ТзОВ "Луцька аграрна компанія", є неприпустимим в сучасних умовах, адже призводить до посилення дефіциту коштів у резервному фонді Державного бюджету України, яких наразі щоденно потребує Україна в умовах війни.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

В силу ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, враховуючи положення ст. ст. 275, 277 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині зменшення пені є необґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в оскаржуваній частині.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача, згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 227, 229, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури задоволити.

Рішення Господарського суду Волинської області від 14.12.2023 у справі № 903/1067/23 скасувати в частині відмови в позові про стягнення 125195, 67 грн. пені.

Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову та викласти резолютивну частину рішення в новій редації:

"1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" (45664 Волинська обл., Луцький район, село Радомишль, вул. Лесі Українки, буд. 35Е, ) до Державного бюджету України 250391 грн 34 коп. пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" (45664 Волинська обл., Луцький район, село Радомишль, вул. Лесі Українки, буд. 35Е, ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, Харківська область, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, розрахунковий рахунок UA 0007171, банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800) 3755 грн 87 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази."

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька аграрна компанія" (45664 Волинська обл., Луцький район, село Радомишль, вул. Лесі Українки, буд. 35Е, ) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, р/р UA 0004945 в Державній казначейській службі України, МФО 820172, код 02909915) 5633 грн 81 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати каз.

Господарському суду Волинської області на виконання даної постанови видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 903/1067/23 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.