ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 906/43/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

за участю представників:

ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" - Лозовського В.М.,

ТОВ "Східгазенерго" - Новикова О.Є.,

ТОВ "Українська металургійна компанія." - Матюшка В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД"

на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.06.2023

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2023

у справі № 906/43/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Східгазенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"

про банкрутство.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.02.2022 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Східгазенерго" (далі - ТОВ "Східгазенерго") відкрито провадження у справі № 906/43/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" (далі - ТОВ "Овруч Стоун", боржник); введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Агроімпорт ЛТД» (далі - ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД», кредитор) звернулося до Господарського суду Житомирської області суду із заявою про грошові вимоги до ТОВ "Овруч Стоун", заявлених у порядку статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), які з урахуванням поданої заяви про уточнення), складаються з суми 8783 500,00 грн основного боргу, 4 962,00 грн судових витрат, та включення їх до реєстру вимог.

В обґрунтування (з урахуванням заяви про уточнення) зазначає, що кредиторські вимоги ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» до ТОВ «Овруч Стоун» виникли на підставі договору № 29/10 від 29.10.2021 про поворотну безпроцентну фінансову допомогу (надалі - договір позики), який в рамках справи № 906/43/22 про банкрутство ТОВ «Овруч Стоун» рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 визнано недійсним з моменту укладення. З посиланням на положення статті 1212 ЦК України стверджує, що ТОВ «Овруч Стоун» фактично набуло грошові кошти в розмірі наявного боргу в сумі 8 788 462,00 грн та зберегло їх у себе за рахунок ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» без достатньої правової підстави.

Вказує, що наявними документами підтверджується наявність у правовідносинах між ТОВ «Овруч Стоун» та ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» всіх трьох необхідних елементів виникнення кондикційних правовідносин - факт набуття ТОВ «Овруч Стоун» майна (грошових коштів в розмірі 8 788 462,00 грн), факт набуття ТОВ "Овруч Стоун" цього майна саме за рахунок ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» (в результаті переказу з рахунку ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» на рахунок ТОВ «Овруч Стоун» коштів згідно з платіжними дорученнями), правові підстави виконання зобов`язань ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» та отримання грошових коштів ТОВ «Овруч Стоун» відпали на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, стверджує про відсутність між ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» та ТОВ «Овруч Стоун» господарських зобов`язань з користування грошовими коштами, а отже достатніх правових підстав для набуття ТОВ «Овруч Стоун» за рахунок ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» 8 788 462,00 грн.

ТОВ «Овруч Стоун» не повернуло кошти у розмірі 8 788 462,00 грн одержані та збережені безпідставно, тому вважає, що зазначена сума є заборгованістю боржника перед ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД».

На підставі зазначеного ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» просить суд визнати грошові вимоги до ТОВ "Овруч Стоун", що складаються з суми 8 783 500,00 грн основного боргу, 4 962,00 грн судових витрат, що загалом становить 8788462,00 грн. Грошові вимоги ТОВ «ТД "Агроімпорт ЛТД» включити до реєстру вимог кредиторів.

ТОВ «Овруч Стоун» у відзиві зазначало про те, що ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» перераховувало кошти саме на виконання умов договору № 29/10 про поворотну фінансову допомогу від 29.10.2021; договір № 29/10 про поворотну фінансову допомогу від 29.10.2021 був визнаний недійсним на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у справі №906/43/22(906/366/22), яке набрало законної сили 10.01.2023 (дата постанова Північно-західного апеляційного господарського суду), відтак вимоги є такими, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Фактичні обставини справи

29.10.2021 між ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» (Допомогодавець) та ТОВ «Овруч Стоун» (Користувач) було укладено договір № 29/10 про поворотну безпроцентну фінансову допомогу. Допомогодавець виконав свої зобов`язання за договором №29/10 про поворотну безпроцентну фінансову допомогу перерахувавши грошові кошти Користувачеві в сумі 10 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 29.10.2021 та листом від 29.10.2021 № 29-10/1.

В межах справи про банкрутство № 906/43/22 розглядалася заява розпорядника майна ТОВ «Овруч Стоун» Козирицького А.С. № 02-21/1008 від 10.06.2022 про визнання недійсним договору №29/10 від 29.10.2021 та додаткового договору №1 від 30.12.2021 (справа №906/43/22 (906/366/22)).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 заяву розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-21/1008 від 10.06.2022 задоволено; визнано недійсним з моменту укладення договір №29/10 про поворотну фінансову допомогу від 29.10.2021 та додатковий договір № 1 від 30.12.2021 про внесення змін до договору про поворотну безпроцентну фінансову допомогу від 29.10.2021 № 29/10, укладений між ТОВ «Овруч Стоун» та ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД».

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у цій справі - без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2023 рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 залишено без змін.

У зазначеному рішенні судами встановлено, що відповідно до п. 1.1 договору №29/10 Допомогодавець зобов`язується надати у користування Користувачеві поворотну безпроцентну фінансову допомогу, а Користувач зобов`язується повернути її Допомогодавцю в повному розмірі у визначений Договором строк.

Розмір поворотної фінансової допомоги, яка надається Допомогодавцем Користувачеві за цим Договором становить 10 000 000,00 грн (п. 2.1 Договору).

Згідно п. 3.1 договору, Допомогодавець зобов`язаний надати Користувачеві поворотну безпроцентну фінансову допомогу в розмірі, передбаченому п. 2.1 Договору, протягом трьох банківських днів з моменту підписання цього Договору.

Згідно п. 3.2 договору, поворотна безпроцентна фінансова допомога надається Допомогодавцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Користувача.

Згідно п. 3.4 договору, поворотна безпроцентна фінансова допомога повертається Користувачем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківській рахунок Допомогодавця.

Згідно п. 4.1 договору, Користувач зобов`язаний повернути Допомогодавцю надану за цим договором поворотну безпроцентну фінансову допомогу в повному розмірі не пізніше 28.10.2022, включно.

Крім того, відповідно до п. 4.2 договору визначено, що строк передбачений п.4.1. договору може бути продовжено за взаємною згодою Сторін.

Згідно п. 4.3 договору, згода Сторін щодо продовження строку надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги повинна в обов`язковому порядку бути оформлена в письмовій формі у вигляді додаткової угоди до цього договору.

Згідно п.4.5 договору, даний договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

29.10.2021 ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» перерахувало на користь ТОВ «Овруч Стоун» 10 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення № 3 від 29.10.2021.

30.12.2021 між Сторонами було підписано Додатковий договір № 1 про внесення змін до договору про поворотну безпроцентну фінансову допомогу від 29.10.2021 №29/10, відповідно до якого внесено зміни та викладено п. 4.1 Договору у наступній редакції: « 4.1. Користувач зобов`язаний повернути Допомогодавцю надану за цим Договором поворотну безпроцентну фінансову допомогу в повному розмірі не пізніше 15.01.2022».

Відповідно до платіжного доручення № 1621 від 11.01.2022 ТОВ «Овруч Стоун» перерахувало на користь ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» 1 216 500,00 грн з призначенням платежу - повернення ЗФД згідно договору № 29/10 від 29.10.2021 без ПДВ.

Отже, сторони договору здійснили дії на виконання його умов: з одного боку ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» виконало свої зобов`язання за договором, та перерахувало на користь ТОВ «Овруч Стоун» суму фінансової допомоги, а ТОВ «Овруч Стоун» частково її повернуло, тобто обидві сторони вчинили дії на виконання умов договору.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.06.2023 у справі №906/43/22 в задоволенні заяви ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» від 14.04.2022 про грошові вимоги (з урахуванням уточнення від 02.02.2023) відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» в порядку реституції, виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у справі № 906/43/22(906/343/22) про визнання недійсними договорів набрало законної 10.01.2023 (дата постанови Північно-західного апеляційного господарського суду), а отже є поточними вимогами.

Місцевий господарський суд приймаючи до уваги здійснення обома сторонами договору дій на виконання його умов (ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» перерахувало на користь ТОВ «Овруч Стоун» суму фінансової допомоги, а ТОВ «Овруч Стоун» частково її повернуло), вказав про неможливість застосування положень статті 1212 ЦК України, на яку посилається заявник.

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 18.10.2023 залишив без змін ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.06.2023 у справі.

Апеляційний господарський суд погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" та в результаті - про відмову в її задоволенні

Апеляційний суд визнав вірними висновки суду першої інстанції про те, що вимоги ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» в порядку реституції виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, отже є поточними вимогами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.06.2023 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2023 у справі №906/43/22, в якій (з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги) скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення, визнати грошові вимоги ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД», що складаються з суми 8 783 500,00 грн основного боргу, 4 962 грн судових витрат; грошові вимоги ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» включити до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та в якості підстави касаційного оскарження визначає:

- пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України з посиланням на неправильне застосування статей 45, 47 КУзПБ, без урахування висновку щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19, у постановах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 910/18739/16, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18 від 29.01.2019 у справі № 909/722/14, від 23.09.2021 у справі № 910/866/20;

- пункт З частини 2 статті 287 ГПК України в контексті невірного застосування норм матеріального права, а саме приписів статті 216 замість статті 1212 ЦК України, позаяк, на переконання заявника, висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права саме у подібних правовідносинах - відсутній. Скаржник вважає, що посилання місцевого господарського суду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №916/1952/17 не може братися до уваги, оскільки такі висновки висловлені за інших обставин справи, тобто не є релевантними.

Скаржник зазначає, що судами було помилково визначено момент виникнення вимог кредитора саме з дати набрання рішення законної сили, результатом чого стало застосування приписів статей 45, 47 КУзПБ без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладено у постанові Великої Палати від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19, у постановах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 910/18739/16, від 29.03.2021 у справі №913/479/18 від 29.01.2019 у справі № 909/722/14, від 23.09.2021 у справі №910/866/20.

У зв`язку з цим зауважує, що вимоги ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» до ТОВ «Овруч Стоун» виникли в момент перерахування грошових коштів, а саме 29.10.2021, оскільки правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання таких вимог не забезпечено заставою майна боржника, що безумовно вказує на конкурсний характер таких вимог.

В судовому засіданні, що проводилось 21.02.2024, скаржником в якості додаткового обґрунтування своєї правової позиції зроблено посилання на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 09.01.2024 у справі №908/83/22, в пункті 50.3 якої зазначено, що «враховуючи встановлені обставини, а також приписи статті 216 ЦК України, грошове зобов`язання боржника з повернення набутих грошових коштів заявника без достатньої правої виникло, в цьому випадку, з моменту фактичного їх отримання». Вказані висновки, на думку скаржника, додатково підтверджують конкурсний характер заявлених вимог до боржника у цій справі.

Доводи інших учасників справи

Розпорядник майна ТОВ «Овруч Стоун» подав відзив на касаційну скаргу ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД», просить відмовити в її задоволенні, оскаржувані судові рішення залишити без змін. Вважає, що доводи скаржника щодо невірного застосування судами попередніх інстанції статті 216 ЦК України замість статті 1212 ЦК України спрямовані на переоцінку обставин при розгляді заяви і не свідчать про наявність підстав для формування висновку щодо застосування норми права. Щодо позиції скаржника про неврахування судами правових позицій Верховного Суду про застосування статтей 45, 47 КУзПБ у наведених в касаційній скарзі постановах зазначає, що оскаржувані судові рішення їм не суперечать.

У додаткових поясненнях заперечує проти позиції скаржника, який звертається до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09.01.2024 у справі № 908/83/22, вважає, що такі доводи є вирваними із контексту такої постанови. Вказує, що справи не є подібними, оскільки договір у наведеній скаржником справі, на підставі якого було заявлено кредиторські вимоги, було визнано недійсним до порушення провадження у справі про банкрутство, що свідчить про нерелевантність вказаної скаржником справи.

ТОВ «Східгазенерго» у відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» заперечує проти доводів скаржника та просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, залишивши оскаржувані судові рішення без змін. Вважає, що судами було вірно визначено момент виникнення вимоги скаржника з урахуванням дати набрання законної сили рішення про визнання недійсним договору, на підставі якого заявлені грошові вимоги до боржника.

У письмових поясненнях заперечує проти посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену у пункті 50.3 постанови від 09.01.2024 у справі № 908/83/22, звертаючи увагу на висновки, викладені в пункті 50.4 вказаної постанови, які, не зважаючи на нерелевантність справи, можуть бути використані під час розгляду цієї справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до вимог статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Щодо розгляду клопотань

ТОВ «Українська Металургійна компанія» подало клопотання про закриття провадження у справі № 906/43/23, обґрунтовуючи вимоги тим, що зазначені скаржником в касаційній скарзі посилання на правові висновки Верховного Суду, викладені у відповідних судових рішеннях, зроблені не в подібних правовідносинах, які склались між ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» як кредитором та ТОВ «Овруч Стоун» як боржником в межах справи № 906/43/22.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів вирішила за необхідне відмовити у його задоволенні з підстав залишення без врахування наведених в касаційній скарзі правових висновків Верховного Суду у відповідних судових рішеннях, оскільки на момент розгляду цієї справи є актуальною правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 09.01.2024 у справі № 908/83/22, яка підлягає врахуванню відповідно до приписів частини 4 статті 300 ГПК України.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій

Згідно із частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Частиною першої статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до преамбули КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Отже одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення вимог кредиторів.

Тому визначення підстав виникнення (природи, характеру) пред`явлених особою вимог до боржника є важливим елементом реалізації наведеної мети, оскільки від цього залежить набуття особою статусу кредитора у справі про банкрутство, який може бути набутий лише за умови пред`явлення вимог до боржника, які ґрунтуються на визначених законом вимогах та підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що грошові вимоги ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» ґрунтуються на приписах статті 1212 ЦК України внаслідок визнання укладеного між ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" до ТОВ "Овруч Стоун" договору № 29/10 від 29.10.2021 про поворотну безпроцентну фінансову допомогу недійсним в судовому порядку без застосування реституції в порядку статті 216 ЦК України.

За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Поняття кредитора у справі про банкрутство розкрито в абзаці одинадцятому статті 1 КУзПБ, згідно з яким кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Тобто, класифікація кредиторів законодавцем у КУзПБ здійснена в залежності від часу, або періоду виникнення грошового зобов`язання у боржника. Такі вимоги залежно від моменту виникнення грошового зобов`язання до боржника можуть бути конкурсними або поточними.

Досліджуючи питання заявлених грошових вимог кредитора в процедурі розпорядження майном боржника у цій справі, які ґрунтуються на приписах статті 1212 ЦК України, як наслідок визнання укладеного договору недійсним в судовому порядку без застосування реституції в порядку статті 216 ЦК України, колегія суддів відповідно до частини 4 статті 300 ГПК України вважає за необхідне врахувати висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 09.01.2024 у справі № 9058/2516/21.

В межах перегляду касаційної скарги у цій справі Верховний Суд зазначив про те, що «право вимоги з повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів сплачених за нерухоме майно) на підставі статті 1212 ЦК України у ТОВ "Сіріус" виникло після визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Факт сплати грошових коштів за придбане нерухоме майно та їх розмір встановлено судом під час розгляду справи № 908/2516/21, що враховуючи приписи статті 75 ГПК України, не потребує додаткового доведення. Враховуючи встановлені обставини, а також приписи статті 216 ЦК України, грошове зобов`язання боржника з повернення набутих грошових коштів заявника без достатньої правої підстави виникло, в цьому випадку, з моменту фактичного їх отримання. Право вимоги з повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів сплачених за нерухоме майно) на підставі статті 1212 ЦК України у ТОВ "Сіріус" виникло після визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Відтак, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що вимоги ТОВ "Сіріус" виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, а тому є конкурсними».

У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.10.2022 у справі №906/43/22(906/366/22) (залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 та постановою Верховного Суду від 28.02.2023) за заявою розпорядника майна ТОВ "Овруч Стоун" Козирицького А.С. № 02-21/1008 від 10.06.2022 договір № 29/10 про поворотну фінансову допомогу від 29.10.2021, та додатковий договір № 1 від 30.12.2021 про внесення змін до договору про поворотну безпроцентну фінансову допомогу від 29.10.2021 № 29/10, укладений між ТОВ «Овруч Стоун» та ТОВ «Торгівельний дім «Агроімпорт ЛТД», визнано недійсним з моменту укладення з підстав, передбачених статтею 42 КУзПБ та статтею 215 ЦК України.

Частинами 1 та 2 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Отже, в силу приписів частин першої, другої статті 216 ЦК України наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином та відшкодування збитків, якщо такі завдано. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину, яка застосовується виключно до сторін правочину та не може бути проігнорована сторонами.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому та ефективному відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, або заявлена як самостійна вимога у вигляді окремого позову (такі висновки сформульовано в постанові Верховного Суду від 19.09.2023 у справі № 910/19669/21).

З матеріалів справи вбачається, що Господарський суд Житомирської області у справі № 906/43/22 (906/366/22), визнав недійсним договір № 29/10 про поворотну фінансову допомогу від 29.10.2021, укладений між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД", не застосовуючи при цьому двосторонню реституцію, оскільки у вказаній справі вимогу стосовно застосування до спірних правовідносин двосторонньої реституції заявлено не було.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зокрема, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення глави 83 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З урахуванням зазначеного вище, зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом.

Враховуючи те, що укладений між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" договір про поворотну фінансову допомогу від 29.10.2021 визнаний недійсними в судовому порядку, без застосування при цьому двосторонньої реституції, то правова підстава для набуття ТОВ «Овруч Стоун» у власність грошових коштів у загальному розмірі 8 783 500,00 грн (залишок неповернених коштів) відпала. Тобто, характер заявлених грошових вимог кредитора до боржника полягає в поверненні коштів, набутих за недійсним договором.

Враховуючи встановлені обставини, а також приписи статті 216 ЦК України, грошове зобов`язання боржника з повернення набутих грошових коштів заявника без достатньої правої виникло, в цьому випадку, з моменту фактичного їх отримання.

Право вимоги з повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів отриманих за договором позики) на підставі статті 1212 ЦК України у кредитора виникло після визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Колегія суддів зауважує, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно боржник повинен виконати відразу після того, як безпідставно отримав майно або як підстава такого отримання відпала. Адже це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання боржником свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Факт перерахування (надання) грошових коштів кредитором на користь боржника в сумі 10 000 000,00 грн та факт повернення частини грошових коштів у сумі 1216500,00 грн, ніким не оспорюється, що очевидно свідчить про наявність грошових вимог ТОВ «ТД «Агроімпорт ЛТД» до боржника, при тому, що такі взаємовідносини мали місце до відкриття провадження у справі про банкрутство, що вказує на конкурсний характер таких вимог.

Згідно із частиною 14 статті 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 45 КУзПБ передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За приписами частини 2 статті 45 КУзПБ склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.

Приписами частини 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

На підставі вкладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про поточний характер заявлених вимог ТОВ «Торгівельний дім «Агроімпорт ЛТД», знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом касаційної інстанції з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Відповідаючи на аргументи розпорядника майна боржника та ТОВ «Східгазенерго» про нерелевантність вказаної скаржником справи №908/83/22, з огляду на те, що в згаданій справі правочин був визнаний недійсним до порушення справи про банкрутство, в той час як у справі, що розглядається, - після відкриття справи та в рамках такої, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення Господарського суду Запорізької області від 20.01.2022 у справі № 908/2516/21 (яким визнано недійсними договори, на підставі яких було заявлено кредиторські вимоги) набрало законної сили 14.11.2022 (дата постанови Центрального апеляційного господарського суду про залишення рішення без змін), в той час як провадження у справі №908/83/22 про банкрутство відкрито ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.01.2022. Вказаним спростовуються доводи про визнання у зазначеній справі договору недійсним до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, наведені розпорядником майна боржника та ТОВ «Східгазенерго» доводи про те, що висновки, викладені в постанові у справі № 908/83/22 не є релевантними до даної справи, такими, що не підлягають застосуванню у цій справі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження.

Таким чином, оскільки на момент розгляду цієї справи є актуальною правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 09.01.2024 у справі №908/83/22, вона підлягає врахуванню відповідно до приписів частини 4 статті 300 ГПК України.

З урахуванням зазначеного, викладені доводи скаржника, наведені як підстава скасування оскаржуваних судових рішень, знайшли своє підтвердження, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню.

Висновки Верховного Суду

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частин першої та третьої статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Враховуючи наведені положення процесуального закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у цій справі, колегія суддів Верховного Суду вирішила, що подана касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" про грошові вимоги підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про визнання грошових вимог ТОВ "ТД "Агроімпорт ЛТД" до ТОВ "Овруч Стоун" на суму 8 788 462,00 грн.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.06.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2023 у справі №906/43/22 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" на суму 8 788 462,00 грн, з яких 8783 500,00 грн основного боргу, 4 962,00 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді С.В. Жуков

В.І. Картере