ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/2037/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича (вх.№690/24 від 26.02.2024) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за наслідками розгляду апеляційної скарги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 (суддя Д.О. Бездоля, м.Одеса, повний текст складено 25.09.2023)

у справі №916/2037/23

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича

про розірвання договору та виселення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича, в якій просив:

-розірвати договір оренди від 08.04.2019 №4/77, укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Голубовим Іваном Васильовичем;

-виселити Фізичну особу-підприємця Голубова Івана Васильовича з нежитлових приміщень першого поверху та підвалу №501, загальною площею 939,1кв.м, що розташовані за адресою: вул. Давида Ойстраха, 1, м. Одеса, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.12.2023, серед іншого, поновлено Департаменту комунальної власності Одеської міської ради пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 у справі №916/2037/23. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 15.01.2024 постановлено розглянути апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 у справі №916/2037/23 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Розгляд справи №916/2037/23 призначено на 27.02.2024 о 10:30 год.

26.02.2024 від представника Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича адвоката Самодурової Наталії Валеріївни надійшла заява (вх.№690/24 від 26.02.2024) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4700,00 грн, понесених у зв`язку із апеляційним розглядом справи №916/2037/23, з долученням доказів таких витрат.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 у справі №916/2037/23 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2024, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду заяви, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вирішено розглянути заяву Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича (вх.№690/24 від 26.02.2024) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за наслідками апеляційного перегляду справи №916/2037/23 поза межами строку, передбаченого у частині третій статті 244 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Призначено судове засідання у справі №916/2037/23 на 20.03.2024 о 13:00. Запропоновано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в строк до 13.03.2024 надати свої міркування або заперечення щодо заяви Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича (вх.№690/24 від 26.02.2024) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за наслідками апеляційного перегляду справи №916/2037/23.

04.03.2024 від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшли заперечення (вх.№4036/23/Д3 від 04.03.2024). Заперечення такого ж змісту надійшли 08.03.2024 за вх.№4036/23/Д4).

Відповідно до наданих заперечень позивач просив заяву відповідача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4700,00 грн залишити без задоволення, посилаючись на ненадання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, що є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат у відповідності до частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України, а також на невідповідність цих витрат критерію реальності адвокатських витрат.

Одночасно Департамент комунальної власності Одеської міської ради просив розглянути дане заперечення без участі його представника.

Представники сторін про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, проте участі не брали.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича (вх.№690/24 від 26.02.2024) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У частині третій цієї ж статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити у першій заяві по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);

У відзиві на апеляційну скаргу (вх.№4036/23/Д1 від 09.01.2024) Фізична особа-підприємець Голубов Іван Васильович просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, зазначивши, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8000,00 грн. Також зазначив, що докази понесення таких витрат будуть надані додатково.

При цьому заява про стягнення з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради витрат на правову (правничу) допомогу, з доказами понесення таких витрат, подана заявником 26.02.2024, тобто до прийняття Південно-західним апеляційним господарським судом постанови (27.02.2024).

Отже, відповідач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи позивача про ненадання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, що є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат у відповідності до частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів відхиляє, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як зазначено вище, відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено про розподіл судових витрат, понесених ним у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі доказів, які будуть надані додатково.

Верховний Суд у постановах від 10.11.2022 у справі №910/9024/21 від 14.12.2021 у справі 922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 25.10.2022 у справі №910/19650/20, від 10.11.2022 у справі №910/9024/21, 14.06.2023 у справі 515/1060/19 вказав, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок, відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, а сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Отже, сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору у суді апеляційної інстанції не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, а положення статті 124 Господарського процесуального кодексу України не встановлюють обов`язку сторони надавати докази на підтвердження відповідних судових витрат разом з наданням попереднього розрахунку суми судових витрат.

З огляду на те, що відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено про розподіл судових витрат, понесених ним у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції та визначено орієнтовний розрахунок розміру витрат на правничу допомогу (8000,00 грн), колегія суддів не приймає до уваги вказані вище доводи позивача, у тому числі і посилання позивача на те, що відповідач не залучив до відзиву на апеляційну скаргу розрахунок судових витрат.

Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Щодо обставин надання послуг з професійної правничої допомоги

Із наданих заявником документів вбачається, що 08.01.2024 між Адвокатським об`єднанням «Щит» в особі керуючого партнера Самодурової Наталії Валеріївни та Фізичною особою-підприємцем Голубовим Іваном Васильовичем (надалі клієнт) укладено договір №1-2 про надання правової допомоги (надалі договір), відповідно до пункту 1.1. якого Адвокатське об`єднання «Щит» приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту за плату правову допомогу щодо представництва інтересів в апеляційній інстанції по справам №916/2036/23 та №916/2037/23.

У пункті 1.2. договору сторони узгодили, що на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням «Щит» клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору складається відповідний акт.

За послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням «Щит» у межах цього договору, клієнт сплачує грошові кошти в розрахунку вартості однієї години надання послуг 900 (дев`ятсот) грн (без ПДВ). Оплата здійснюється протягом 20-ти робочих днів з дня підписання акту приймання-передачі наданих правових послуг (пункт 4.1. договору).

Участь партнерів Адвокатського об`єднання «Щит» та/або адвокатів Адвокатського об`єднання «Щит» у судовому засіданні клієнтом оплачується окремо в розмірі 2000 (дві тисячі) грн за кожне судове засідання (пункт 4.1.1. договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення підписами сторін (пункт 7.1. договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1. цього договору, та закінчується 08.06.2024.

23.02.2024 сторонами складено акт приймання-передачі наданих послуг про те, що Адвокатське об`єднання «Щит» в порядку та на умовах, передбачених договором про надання правової допомоги від 08.01.2024 №1-2, надало клієнту комплекс правових послуг, загальна вартість яких складає 4700,00 грн, а саме:

1)підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу (справа №916/2037/23): витрачений час 3 год, вартість 2700 грн;

2)участь у судовому засіданні по справі №916/2037/23: витрачений час 1, вартість 2000 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що інтереси Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича межах справи №916/2037/23 в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Самодурова Наталія Валеріївна, на підтвердження повноважень якої надано копію ордеру серії ВН №1321004, виданого 09.01.2024 Адвокатським об`єднанням «Щит», який посвідчує повноваження адвоката Самодурової Наталії Валеріївни на надання правової допомоги Фізичній особі-підприємцю Голубову Івану Васильовичу на підставі договору про надання правової допомоги №1-2 від 08.01.2024 у Південно-західному апеляційному господарському суді.

Щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції

Як уже зазначалося, розмір понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо вартості наданих послуг (виконаних робіт).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, Південно-західний апеляційний господарський суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, відповідно до якої:

(1)договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2)за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3)як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4)адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5)адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6)відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У пункті 4.1. договору сторони погодили вартість однієї години надання послуг у розмірі 900,00 грн. Участь партнерів Адвокатського об`єднання «Щит» та/або адвокатів Адвокатського об`єднання «Щит» у судовому засіданні клієнтом оплачується окремо в розмірі 2000 (дві тисячі) грн за кожне судове засідання (пункт 4.1.1. договору).

Таким чином, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у формі погодинної оплати та у фіксованому розмірі (за участь у судовому засіданні).

Щодо критеріїв оцінки розміру витрат на надання адвокатом послуг правничої допомоги в суді апеляційної інстанції

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи конкретний зміст наданих адвокатом відповідача послуг, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Південно-західний апеляційний господарський суд, оцінюючи обґрунтованість заяви Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича, із врахуванням заперечень позивача, в контексті положень пункту 3 частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що заявлена відповідачем сума витрат на оплату послуг адвоката не відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт.

Так, щодо вартості послуг адвоката з приводу участі у судовому засіданні у справі №916/2037/23, вартість участі у якому, згідно із актом №2 приймання-передачі наданих правових послуг від 23.02.2024, складає 2000,00 грн, колегія суддів зазначає, що у суді апеляційної інстанції з перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 у цій справі відбулося 1 судове засідання 27.02.2024. У судове засідання 27.02.2024 представник відповідача не з`явився, що вбачається із протоколу судового засідання від 27.02.2024.

Відтак, заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу за участь у судовому засіданні у справі №916/2037/23 не підлягає відшкодуванню.

В той же час, за встановлених обставин та норм права, з огляду на умови договору про надання правової допомоги та надані відповідачем докази в обґрунтування понесених ним судових витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що витрати на правову допомогу з підготовки та подачі відзиву на апеляційну скаргу є пов`язаними з даною справою, підтвердженими та відповідають фактично наданим послугам.

Отже, за встановлених обставин та норм права, враховуючи, що результат вирішення спору відбувся на користь відповідача, а також з урахуванням наданих відповідачем доказів в обґрунтування судових витрат на правничу допомогу, судова колегія вважає, що витрати Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича на професійну правничу допомогу в розмірі 2700,00грн. є обґрунтованими, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, є співрозмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, у зв`язку з чим підлягають відшкодуванню на користь відповідача за рахунок позивача у наведеній сумі.

За таких обставин заяву Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Самодуровою Наталією Валеріївною в суді апеляційної інстанції, слід задовольнити частково, стягнути з позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 2700,00 грн, у задоволенні решти заяви відмовити.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244, 281 - 284

Господарського процесуального кодексу України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича (вх.№690/24 від 26.02.2024) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за наслідками апеляційного перегляду справи №916/2037/23 задовольнити частково.

2.Стягнути з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 2700 /дві тисячі сімсот/ грн 00 коп судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи №916/2037/23 в суді апеляційної інстанції.

3.У задоволені решти заяви Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича (вх.№690/24 від 26.02.2024) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за наслідками апеляційного перегляду справи №916/2037/23 відмовити.

4.Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.03.2024.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран