ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4614/23

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Єрашов І.Є на підставі довіреності;

Від відповідача: Галенських А.А. за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона про стягнення 447 235,28 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Херсонська теплоелектроцентраль (далі по тексту АТ «Херсонська теплоелектроцентраль») звернулось до господарського суду із позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона (далі по тексту КЕВ міста Херсона) про стягнення безпідставно набутого майна у розмірі 447 235,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом споживання відповідачем протягом періоду з 01.01.2022 по 01.04.2022 теплової енергії за відсутності укладеного договору про надання послуг з постачання теплової енергії.

Ухвалою суду від 30.10.2023 судом було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

09.11.2023 до суду від КЕВ міста Херсона надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що використання належного йому приміщення було неможливим з 24.02.2022, споживання теплової енергії у приміщенні призупинилося. Відповідач зазначає про ненадання позивачем актів виконаних робіт за січень, лютий, березень 2022 року, а також рахунків за вказаний період; підписаний між сторонами акт звірки взаємних розрахунків також відсутній. Відповідач стверджує, що зобов`язання за раніше укладеним з позивачем договором виникли в попередньому бюджетному періоді, тому погашення зобов`язань, які виникли у 2022 році, до видаткової частини бюджету на 2023 рік не підлягають включенню. Крім того, в процесі вирішення судом даного спору відповідач зазначав, що об`єм поставленої теплової енергії за три місяці 2022 року є завищеним, оскільки є значно більшим за аналогічні періоди 2021 року.

При цьому, відповідачем у відзиві на позовну заяву також було заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі згідно з п. 3 ч.1 ст. 227 ГПК України, оскільки КЕВ міста Херсона є державною установою, яка створена з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України у Херсонській області та є переведеною на воєнний стан.

23.11.2023 до суду від АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» надійшла відповідь на відзив, по тексту якої позивач заперечує проти задоволення заявленого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі; заперечення щодо інших наведених відповідачем доводів позивачем наведені не були.

У підготовчому засіданні 29.01.2024 судом було відмовлено КЕВ міста Херсона у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі, оскільки передбачена п. 3 ч.1 ст. 227 ГПК України підстава для зупинення провадження може бути застосована щодо сторони/третьої особи, яка є фізичною особою.

05.03.2024 до суду від КЕВ міста Херсона надійшли пояснення, згідно яких відповідач визнає здійснений позивачем розрахунок спожитої теплової енергії правильним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне.

03.06.2021 між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» (Виконавець) та КЕВ міста Херсона було укладено договір з власником будівлі (Користувачем) про надання послуги теплопостачання №49-Т, відповідно до п. 1 якого Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Найменування послуги: ДК 021:2015 код 09320000-8 пара, гаряча вода та пов`язана продукція (для потреб учбових корпусів, приміщення) в кількості 57,40 Гкал.

Об`єкт відповідача згідно п. 3 договору з власником будівлі (користувачем) про надання послуги теплопостачання №49-Т від 03.06.2021 розташований за адресою: м. Херсон, вул. Я. Мудрого, 21.

Згідно з п. 40 договору №49-Т від 03.06.2021 цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2021 року. Сторони, керуючись частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 01.01.2021 року.

На підставі додаткових угод №1 від 06.12.2021, №2 (без дати) сторонами було внесено зміни до договору з власником будівлі (користувачем) про надання послуги теплопостачання №49-Т від 03.06.2021. Слід зазначити, що внесені сторонами зміни не стосувались умови щодо строку дії договору.

В матеріалах справи наявні підписані сторонами акти виконаних робіт на виконання договору №49-Т від 03.06.2021, а, також виставлені позивачем рахунки, платіжні доручення про оплату відповідачем вартості спожитої теплової енергії за договором.

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №895 від 16.12.2021 АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» було встановлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів міста Херсона на опалювальний період 2021-2022 років.

Рішенням Херсонської міської ради №359р від 23.10.2021 було вирішено розпочати опалювальний період 2021-2022 років з 01.11.2021.

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №117 від 25.03.2022 було вирішено закінчити опалювальний період 2021-2022 років з 31.03.2022.

Згідно складених АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» актів, а, також рахунків, вартість спожитої відповідачем теплової енергії у січні 2022 року складає 216 085,93 грн. у лютому 2022 року 105 019,67 грн., у березні 2022 року 126 129,68 грн. Надані позивачем акти з боку відповідача підписані не були. При цьому, акти та рахунки за вказаний період були направлені позивачем на електронну пошту відповідача вже після пред`явлення даного позову 23.11.2023.

Листом від 10.08.2023 АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» направило на адресу відповідача для підписання акт звірки розрахунків від 01.08.2023 за спожиту теплову енергію у січні-березні 2022 року на загальну суму 447 235,28 грн.

Листом від 17.08.2023 КЕВ міста Херсона повідомило позивача про відсутність правових підстав для підписання акту звірки взаємних розрахунків на суму 447 235,28 грн. у зв`язку з відсутністю між сторонами договірних відносин з постачання теплової енергії на 2022 рік.

Листом від 30.08.2023 АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до КЕВ міста Херсона із вимогою про сплату заборгованості у розмірі 447 225,28 грн., яка виникла у зв`язку з постачанням теплової енергії до об`єкта відповідача у січні-березні 2022 року.

Листом від 04.09.2023 КЕВ міста Херсона у відповідь на вимогу позивача повідомило, що з 01.03.2022 було встановлено простій у зв`язку з неможливістю виконання працівниками обов`язків в дистанційному режимі. Посилаючись на настання форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, КЕВ міста Херсона повідомив про відсутність правових підстав для задоволення вимоги АТ «Херсонська теплоелектроцентраль».

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським судом було встановлено, що 03.06.2021 між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та КЕВ міста Херсона було укладено договір з власником будівлі (користувачем) про надання послуги теплопостачання №49-Т від 03.06.2021 на постачання теплової енергії протягом періоду з 01.01.2021 до 31.12.2021.

Слід зазначити, що договір на постачання позивачем відповідачу теплової енергії на 2022 рік в матеріалах справи відсутній. КЕВ міста Херсона зазначає лише про призупинення споживання теплової енергії з 24.02.2022, що дозволяє суду дійти висновку про недоведеність відповідачем факту призупинення споживання теплової енергії з 01.01.2022, тобто після закінчення строку дії договору №49-Т від 03.06.2021.

Відносини щодо постачання та споживання теплової енергії регулюються Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 № 2633-IV та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII.

Закон України "Про теплопостачання" визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пункт 5 частини другої статті 7 Закону "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VIII від 09.11.2017)).

Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана позиція є усталеною та викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, від 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц та від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Вказані правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Відтак, враховуючи відсутність укладеного між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та КЕВ міста Херсона договору на постачання теплової енергії у 2022 році, господарський суд доходить висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України. При цьому, визначена законом необхідність укладення такого договору як обов`язкова умова поставки теплової енергії, в даному випадку, не має визначального значення для їх кваліфікації.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, а предметом доказування у цьому випадку є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Правова позиція подібного змісту викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Разом з тим, згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Із змісту наведеної норми вбачається, що вартість майна визначається на момент розгляду судом спору про повернення безпідставно набутого майна в натурі.

АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» здійснює постачання теплової енергії споживачам у м. Херсон, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №895 від 16.12.2021.

Предметом заявлених АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» позовних вимог у межах даної справи є вимоги про стягнення із відповідача вартості безпідставно набутого майна у розмірі 447 235,28 грн. у зв`язку з споживанням відповідачем протягом періоду з 01.01.2022 по 01.04.2022 теплової енергії за відсутності укладеного договору про надання послуг з постачання теплової енергії.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» було надано суду акти поставленої теплової енергії за період з січня до березня 2022 року включно на загальну суму 447 235,28 грн. При цьому, позивачем було надано також розрахунки теплової енергії, із правильністю яких відповідач погодився у поданих до суду 05.03.2024 письмових поясненнях.

З викладених обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів оплати відповідачем вартості наданих послуг з теплопостачання теплової енергії за період з січня до березня 2022 включно у повному обсязі, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» позовних вимог шляхом присудження до стягнення із КЕВ міста Херсона грошових коштів у розмірі 447 235,28 грн., які є вартістю безпідставно набутого майна (спожитої теплової енергії).

КЕВ міста Херсона у відзиві зазначило, що використання належного йому приміщення було неможливим з 24.02.2022, споживання теплової енергії у приміщенні призупинилося. Проте, на підтвердження вказаних доводів відповідачем не було надано суду жодного доказу.

Посилання відповідача на не направлення актів та рахунків, відсутність асигнувань для виконання бюджетних зобов`язань минулих років у поточному році, також не може бути підставою для відмови у задоволенні заявленого позову. При цьому, суд зазначає, що на правовідносини, які склались між сторонами, норми бюджетного законодавства не поширюються.

Суд зазначає, що АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» дійсно направило на адресу відповідача акти та рахунки вже під час перебування даного спору у провадженні суду. Проте, з огляду на направлення позивачем на адресу відповідача акту звірки взаємних розрахунків, претензії про оплату боргу, суд доходить висновку про наявність між сторонами невирішеного спору на дату звернення позивача до суду із даними позовними вимогами.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених акціонерним товариством „Херсонська теплоелектроцентраль позовних вимог шляхом присудження до стягнення із Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона грошових коштів у розмірі 447 235,28 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача згідно з приписами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона /73008, Херсонська обл., Херсонський район, м. Херсон, сел. Чкалова, 37; ідентифікаційний код 08294952/ на користь акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль /73003, Херсонська обл., Херсонський район, м. Херсон, Бериславське шосе, 1; ідентифікаційний код 00131771/ грошові кошти у розмірі 447 235,28 грн. /чотириста сорок сім тисяч двісті тридцять п`ять грн. 28 коп./, судовий збір у розмірі 5366,90 грн. /п`ять тисяч триста шістдесят шість грн. 90 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 18 березня 2024 р.

Суддя С.П. Желєзна