ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

14 березня 2024 року Справа № 926/489/24

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., за участю секретаря судового засідання Циганчук І.В., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області

про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію, пені, індексу інфляції та 15% річних в сумі 898324,51 грн

Представники:

від позивача Валентинва О.М. (в режимі відеоконференції)

від відповідача не з`явився

І. Стислий виклад позовних вимог.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулось з позовом до Брусницької сільської ради про стягнення заборгованості в сумі 898324,51 грн, з яких 565320,26 грн заборгованість за спожиту електричну енергію, 2588,01 грн пеня, 172154,32 грн інфляційні втрати, 158261,92 грн 15% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної оплати за спожиту електричну енергію згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії у листопаді 2021 року січні 2022 року в сумі 565320,26 грн. Крім того, за неналежне виконання договірних зобов`язань позивачем нараховано пеню в сумі 2588,01 грн, інфляційні втрати в сумі 172154,32 грн та 15% річних в сумі 158261,92 грн.

ІІ. Стислий виклад заперечень проти позовних вимог

У своєму відзиві на позов відповідач зазначає, що позовні вимоги визнає в розмірі боргу за фактичну спожиту електричну енергію на суму 565320,26 грн. При цьому, зазначає, Брусницька сільська рада Вижницького району Чернівецької області надала відповідь, позивачу (вих. № 02.02-16/1271 від 15.12.2023 р), в якій визнано існування кредиторської. заборгованості в сумі 565320,26 грн та зверталась до позивача з проханням звернутись до суду, щоб мати змогу оплатити існуючу заборгованість за рішенням суду, оскільки відповідач є бюджетною установою і не має іншого способу оплатити заборгованість. У цьому листі відповідач зобов`язувався оплатити суму заборгованості без застосування положення п.п.6 п. 7.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», тобто не нараховувати штрафні санкції у вигляді пені, а також відсотки 15% річних від простроченої суми боргу та індексу інфляції і судові витрати. Відповідь на вимогу позивача була відправлена на його електронну та отримана 19.12.2023 року. Враховуючи зазначене відповідач просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 15% річних, зменшити відсотки річних до 3 %, пені, інфляційних втрат, знизити інфляційні втрати до 85000 грн.

III. Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.02.2024 року позовну заяву вх. № 489 передано на розгляд судді Швецю М.В.

Ухвалою суду від 12.02.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 29.02.2024 року о 12:00 год.

15.02.2024 року через систему "Електронний суд" від представника позивача Валентинової О.М. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. № 533), в якій просить забезпечити проведення судових засідань по справі 926/489/23 в режимі відеоконференції за його участі.

Ухвалою суду від 16.02.2024 року задоволено заяву представника Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" Валентинової О.М. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, постановлено проводити всі судові засідання по справі 926/489/24 в режимі відеоконференції з представником позивача.

21.02.2024 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов вх. № 424 з відміткою ЕЦП відсутній.

В судовому засіданні 29.02.2024 року судом встановлено, що відзив на позов подано без дотримання вимог ч. 8 ст. 6 , ч. 8 ст. 42, п. 2 ч. 6 ст. 165 ГПК України, а тому суд відклав вирішення питання про долучення до матеріалів справи відзиву до приведення відповідачем його у відповідності до вимог ГПК України.

Ухвалою суду від 29.02.2024 року розгляд справи по суті відкладено на 14.03.2024 року о 12:30 год.

11.03.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов вх. № 627 з доказами надсилання копії позивачу. Також, відповідачем подано заяву вх. № 628 згідно якої просить розглядати справу без його участі.

Представник позивача в судовому засіданні 14.03.2024 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

IV. Фактичні обставини справи встановлені судом.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2023 року.

Положенням частини 6 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник останньої надії здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії, що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник останньої надії оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Частиною 1 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" та п. 3.4.2 Правил вказано, що постачальник останньої надії надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Постановою № 312 від 14.03.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила) затверджено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником останньої надії (додаток 7 до Правил).

Пунктом 1.2.9 Правил передбачено, що постачальник останньої надії здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії, зміст якого визначається постачальником останньої надії на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії.

Постачальники універсальних послуг та постачальники останньої надії повинні оприлюднити на своїх вебсайтах типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії відповідно (п. 3.2.1 Правил).

У пункті 3.4.4 Правил зазначено, що постачальник останньої надії здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

У цьому випадку покази засобу вимірювання визначаються постачальником послуг комерційного обліку на дату початку фактичного постачання електричної енергії в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Постачальник останньої надії постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник останньої надії припиняє електропостачання споживачу.

У разі постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або останньої надії споживач за взаємною згодою сторін (електропостачальника електричної енергії та споживача) може здійснювати оплату спожитої електричної енергії у формі попередньої оплати (п. 4.10 Правил).

Положеннями пункту 6.2.4 Правил, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

Відповідно до пункту 4.7-4.8 Правил оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Енергопостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (ч. 1 ст. 57, ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 5.5.5 Правил).

27.12.2018 на виконання вимог ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" в мережі Інтернет за адресою: www.uie.kiev.ua ДПЗД Укрінтеренерго розміщено публічну оферну: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; комерційну пропозицію № 5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником останньої надії; додаток № 1 до комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 до Договору; додаток до комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" на грудень 2021; Порядок формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

06.04.2022 року позивачем було надіслано на електронну адресу відповідача примірник договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії, комерційну пропозицію № 5 до Договору, додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії та протокол проведення переговорів щодо закупівлі електричної енергії (а.с.40).

Таким чином між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії від 15.02.2021, умови якого відповідач як споживач електроенергії прийняв.

Відтак, договір про постачання електричної енергії постачальником останньої надії (далі - Договір) протягом терміну його дії є підставою для виникнення у сторін господарського зобов`язання відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України), яке згідно вимог ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно пункту 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Згідно із пунктом 5.8 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.10 Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Умовами пункту 4.1 розділу 4 комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 встановлено обов`язок сплати споживачем 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

У разі неотримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Ця норма не застосовується до акцептування умов Договору, порядок якого визначений пунктом 7 цієї комерційної пропозиції.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до положень п. 4.2 розділу 4 комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі- продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ, або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі.

Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності (пункт 4.4 комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021).

Згідно з вимогами пункту 6.2 Договору споживач, серед іншого, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та відшкодувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, що покладені на нього чинним законодавством та/або цим Договором.

При цьому, положеннями пункту 7.1. Договору встановлено, що постачальник має право отримувати відшкодування збитків від споживача, що понесені Постачальником у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, відповідно до умов Договору та чинного законодавства.

Пунктом 13.1 "Комерційної пропозиції" № 5 від 08.10.2021 передбачено, що сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через рік коли зобов`язання мало бути виконано.

На виконання умов Договору Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на підставі отриманих від Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" (як оператора системи розподілу) та:

звіту про фактичне споживання відповідачем електричної енергії за листопад 2021 позивачем складено Акт № 016225 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період листопад 2021 року від 30 листопада 2021 року та рахунок № 41/23/011/23609 від 09.12.2021року на обсяг споживання електричної енергії - 4 501 кВт.*год. на суму 25853,65 грн (з ПДВ) та направлено відповідачу на його юридичну адресу поштою 15.12.2021 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 48);

звіту про фактичне споживання електричної енергії за грудень 2021 року позивачем складено Акт № 017206 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 року від 31 грудня 2021року та рахунок № 41/23/012/24648 від 13.01.2022 року на обсяг споживання електричної енергії - 41865 кВт.*год. на суму 277682,51 грн (з ПДВ) та направлено відповідачу на його юридичну адресу поштою 31.01.2022 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 56);

звіту про фактичне споживання електричної енергії за січень 2022 року позивачем складено Акт № 017945 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2022 року від 31 січня 2022 року та рахунок № 41/23/001/25415 від 10.02.2022 року на обсяг споживання електричної енергії - 46964 кВт.*год. на суму 261784,10 грн (з ПДВ) та направлено Відповідачу на його електронну адресу 23.02.2022 року (а.с. 62)

Як вже зазначалось, у пункті 5.10 Договору та пункті 4.1 комерційної пропозиції № 5 обумовлено, що оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Матеріали справи не містять оформлених відповідачем в порядку п. 4.4 комерційної пропозиції зауважень до актів купівлі-продажу електроенергії. З наведеного слідує, що рахунки на оплату та акти приймання передачі електроенергії за своїм змістом засвідчують факт отримання споживачем електроенергії та зобов`язують останнього сплатити грошові кошти за спожиту електричну енергію відповідно до укладеного договору.

29.11.202 року позивачем на електронну адресу відповідача направлено вимогу № 44/11-002018 від 11.04.2022 року про сплату штрафних санкцій в сумі 277589,33 грн та боргу за спожиту електричну енергію на суму 565320,26 грн.

15.12.2023 року відповідач листом № 02.0216/1271 повідомив, що Сільська рада є бюджетною організацією. Для реєстрації фінансових зобов`язань, казначейська служба не бере до уваги Договори про постачання електричної енергії публічного права. Враховуючи ситуацію, яка склалась та правовий режим військового стану в Україні, Брусницька сільська рада просить Вас не застосовувати положення п.п.6 п. 7.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», тобто не нараховувати штрафні санкції у вигляді пені, а також відсотки 15% річних від простроченої суми боргу та індексу інфляції. Для того, щоб ми мали змогу оплатити заборгованість, вам потрібно звернутись до суду.

Відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором в частині оплати позивачу за отриману електричну енергію у листопаді 2021 року січні 2022 року в сумі 565320,26 грн. Крім того, за неналежне виконання договірних зобов`язань позивачем нараховано пеню в сумі 2588,01 грн, інфляційні втрати в сумі 172154,32 грн та 15% річних в сумі 158261,92 грн

V. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.

Відповідно до Законів України "Про ринок електричної енергії", "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (позивач) виконує функції постачальника електричної енергії останньої надії на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 06.11.2018 та Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1023-р від 12.12.2018.

Відповідно до частини першої статті 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 ЦК України та 174 ГК України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України слідує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).

Не може вважатись неукладеним договір, який виконувався.

Договір (правочин) є підставою для виникнення у його сторін зобов`язань за ним (ст. ст. 11, 509 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відносини пов`язані із поставкою електричної енергії є відносинами у сфері електроенергетики та регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та нормативно-правовим актами у сфері електроенергетики.

За приписами частин першої та другої статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Частинами 1 - 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника "останньої надії" ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються відповідно до цього Закону.

Покладення зобов`язань з надання універсальних послуг та/або постачання "останньої надії" не обмежує права електропостачальника здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ч. 7 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником останньої надії (ч.11 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії").

У п.п. 72 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Умовами ч. 2 ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема правилами роздрібного ринку, які затверджуються Регулятором.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доданими до позовної заяви Договором, комерційною пропозицією, рахунками та актами купівлі-продажу електроенергії підтверджується, що між сторонами виникли договірні господарсько-правові відносини з постачання електричної енергії споживачу.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження проведення розрахунку за отриману у листопаді 2021 року січні 2022 року електроенергію як у визначеному п. 4.10 Правил порядку, так і у строки, обумовлені договором і комерційною пропозицією, а також станом на день розгляду справи у суді.

Враховуючи те, що позивач свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії виконав в повному обсязі, а відповідач за отриману електричну енергію не розрахувався у встановлений строк, суд приходить висновку, що вимога про стягнення основного боргу за поставлену електроенергію в листопаді 2021 року січні 2022 року в сумі 565320,26 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 6.1 Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 сторони узгодили, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, Постачальник має право нарахувати Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) Постачальника.

Нарахування пені та інших видів відповідальності, що визначені законом та цим договором (15% річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання на підставі отриманого споживачем рахунку, починається на наступний день після закінчення терміну, встановленого договором на оплату рахунку.

Пунктом 7.4 Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 передбачено, що Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Положеннями розділу 7 Додаткові зобов`язання Споживача комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 встановлено збільшення розміру процентів до 15% у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), яке слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивачем нараховано пеню за період з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року на суму заборгованості 25853,65 грн 762,15 грн, за період з 12.02.2022 року по 23.03.2022 року на суму заборгованості 277682,51 грн 1825,86 грн в загальній сумі 2588,01 грн, інфляційні втрати за період з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року на суму заборгованості 25853,65 грн 8541,92 грн, за період з 12.02.2022 року по 23.03.2022 року на суму заборгованості 277682,51 грн 87004 грн, за період з 03.03.2022 року на суму заборгованості 261784 грн 76608,40 в загальній сумі 172154,32 грн та 15% річних з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року на суму заборгованості 25853,65 грн 7777,34 грн, за період з 12.02.2022 року по 23.03.2022 року на суму заборгованості 277682,51 грн 78511,88 грн, за період з 03.03.2022 року на суму заборгованості 261784 грн 71972,70 в загальній сумі 158261,92 грн

Перевіривши розрахунок пені та інфляційних втрат суд зазначає, що він є арифметично вірним, обґрунтованим, а тому вимога про стягнення пені в сумі 2588,01 грн та інфляційних втрат в сумі 172154,32 грн підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 15% річних в сумі 158261,92 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Разом з цим, в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/471/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/471/18 зауважила, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, які мають юридичне значення, та наведеним критеріям, є обмежити розмір санкцій які присуджені до стягнення.

Суд бере до уваги, що відповідач є бюджетною установою, порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам процесу, враховуючи, що позивач, знаючи про те, що відповідач не може погасити заборгованість без рішення суду, звернувся з даним позовом через 23 місяці після виникнення обов`язку по сплаті заборгованості, а тому вбачає підстави для зменшення 15% річних в розмірі 158261,92 грн до 31652,38 грн (3% річних).

Враховуючи вищевикладене суд приходить висновку що позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про стягнення заборгованості в сумі 898324,51 грн (з яких: основний борг 565320,26 грн, 2588,01 грн пеня, 172154,32 грн інфляційні втрати, 158261,92 грн 15% річних) підлягають частковому задоволенню в сумі 771714,97 грн (з яких: основний борг 565320,26 грн, пеня 2588,01 грн, інфляційні втрати 172154,32 грн, 15% річних 31652,38 грн). В решті позову слід відмовити відмовити

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід зазначити, що у випадку зменшення розміру штрафних санкцій, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору відшкодовуються з відповідача у повному обсязі, аналогічне твердження викладено у Постанові Пленуму ВГСУ від 21.03.2013 №7 (п. 4.3).

Відтак, відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача у розмірі 13474,87 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області (59350, Чернівецька область, Вижницький район, с. Брусниця, вул. Буковинська, 30; код 04417441) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85; код 19480600) заборгованість в сумі 771714,97 грн (з яких: основний борг 565320,26 грн за спожиту електроенергію у листопаді 2021 року - січні 2022 року на рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк»; пеня 2588,01 грн, інфляційні втрати 172154,32 грн, 15% річних 31652,38 грн на рахунок IBAN UA9480600 в ГУ ДКСУ у Київській області) та судовий збір у сумі 13474,87 грн на рахунок IBAN UA9480600 в ГУ ДКСУ у Київській області.

3. В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.03.2024 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець