ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2024 р. Справа№ 910/12690/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Прокопенко О.В.

учасники справи:

від позивача: Альонкіна А.І.

від відповідача: Шупик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 15.01.2024 (повний текст рішення складено 15.01.2024)

у справі №910/12690/23 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА АЙТІ"

про стягнення 550 000,00 грн,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амайнд" (в процесі розгляду справи змінилась назва позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА АЙТІ" про стягнення 550 000,00 грн на професійну правничу допомогу у справі № 910/953/22 про визнання банкрутом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №910/12690/23 у позові відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП" (бул. Вацлава Гавела, буд. 4, м. Київ, 03067; ідентифікаційний код 38282958) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА АЙТІ" (04071, Україна, м. Київ, вул. Межигірська, 43, кв. 100, ідентифікаційний код 39939073) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в адміністративній справі у порядку господарського судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП" подало апеляційну скаргу, у якій просило прийняти цю апеляційну скаргу до розгляду; за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №910/12690/23 повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга зокрема обґрунтована тим, що на думку позивача місцевим господарським судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт стверджує, що Апелянт зазначає, що норми ГПК України не містять прямого та чіткого регулювання порядку відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в разі постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження по справі про банкрутство. В той же час, норми ГПК України не містять і заборони на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в разі неправомірного порушення справи про банкрутство. Таким чином, з огляду на відсутність в такому провадженні відповідної стадії судового процесу, під час якої можна було б заявити про відшкодування судових витрат позивач цього не здійснив ані під час апеляційного оскарження, ані під час подачі відзиву на заяву відповідача. Апелянт стверджує, що його право на отримання компенсації понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватись через відсутність чіткого законодавчого регулювання цього питання, враховуючи той факт, що відповідні витрати були неминучими та спричинені неправомірними діями відповідача. Так, на глибоке переконання позивача, витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані відповідачем, як особою, яка свідомо спричинила ці витрати.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №910/12690/23 та призначено справу до розгляду на 06.03.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА АЙТІ" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Амайнд" у зв`язку з наявною заборгованістю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/953/22 заяву відповідача прийнято, підготовче провадження призначено на 01.03.2022, яке не відбулось зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/953/22 призначено підготовче засідання на 21.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/953/22 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "АМАЙНД" (ТОВ "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП"); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; визнано ТОВ "НОВА АЙТІ" кредитором ТОВ "АМАЙНД" на суму 1 512 000,00 грн; введено процедуру розпорядження майном боржника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 апеляційну скаргу позивача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/953/22 задоволено; ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/953/22 скасовано, а матеріали справи №910 953/22 направлено до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання щодо відкриття провадженні по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 у справі №910/953/22 відмовлено відповідачу у відкритті провадження по справі про банкрутство позивача (повний текст ухвали складено 19.05.2023).

Позивач зазначає, що у зв`язку із відкриттям провадження у справі про банкрутство у моніторингових реєстрах, таких, як YouControl з`явився запис щодо позивача, що він нібито перебуває в процедурі банкрутства. Такий запис, в свою чергу, призвів до відмови багатьох потенційних клієнтів від співпраці з позивачем.

Крім того, позивач зазначає, що основним джерелом отримання прибутку позивача є участь в тендерних процедурах. Проте, через подання відповідачем позовної заяви щодо банкрутства позивача, участь останнього в тендерних процедурах скоротилась майже в 10 разів, докази чого додаються.

З метою захисту своїх прав та недопущення неправомірної процедури розпорядження майном, позивач звернувся за професійною правничою допомогою до Адвокатського об`єднання "К.В.ГРУП".

Так, позивач зазначає, що з огляду на складність справи та стислі строки для оскарження ухвали суду від 21.06.2022 у справі №910/953/22 про відкриття провадження у справі про банкрутство, позивач сплатив фіксовану винагороду АО "К.В.ГРУП" в розмірі 550 000,00 грн на умовах постоплати, докази чого містяться в матеріалах справи.

Апелянт зазначає, що норми ГПК України не містять прямого та чіткого регулювання порядку відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в разі постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження по справі про банкрутство. В той же час, норми ГПК України не містять і заборони на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в разі неправомірного порушення справи про банкрутство. Таким чином, з огляду на відсутність в такому провадженні відповідної стадії судового процесу, під час якої можна було б заявити про відшкодування судових витрат позивач цього не здійснив ані під час апеляційного оскарження, ані під час подачі відзиву на заяву відповідача. На думку апелянта, його право на отримання компенсації понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватись через відсутність чіткого законодавчого регулювання цього питання, враховуючи той факт, що відповідні витрати були неминучими та спричинені неправомірними діями відповідача. Так, на глибоке переконання позивача, витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані відповідачем, як особою, яка свідомо спричинила ці витрати.

05.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амайнд" (Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП") та Адвокатським об`єднанням "К.В.ГРУП" було укладено договір про надання правової допомоги №05-04.

Відповідно до п. 4.1. договору правову допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, крім випадків, передбачених п.2.2. договору, клієнт оплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми, що узгоджується сторонами в актах приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 4.2. договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Відповідно до п.4.3. договору за результатами надання правової допомоги складається Акт приймання-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. Акт надсилається клієнту Адвокатським об`єднанням електронним зв`язком або поштою. На письмову вимогу клієнта, Адвокатське об`єднання може надавати Акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої допомоги з ідентифікацією.

Відповідно до специфікації №27-06 правової допомоги до договору правової допомоги №05-04 від 05.04.2021 сторони, керуючись п.2.1.3. та п. 2.2. договору дійшли взаємної згоди про надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги клієнту із захисту його прав та представництва інтересів у зв`язку із відкриттям Господарським судом міста Києва справи №910/953/22 про банкрутство.

Згідно з п. 2. специфікації №27-06 сторони погодили наступний обсяг правової допомоги.

Відповідно до п.3. специфікації №27-06 за надання правової допомоги, що передбачена цією специфікацією, клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню винагороду в розмірі 550 000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Адвокатського об`єднання. Сума винагороди, що зазначена в цьому пункті є фіксованою та не підлягає зміні.

Крім того, відповідно до п.1 акту-приймання передачі наданих послуг від 03 квітня 2023 до специфікації №27-06 сторони, керуючись п.2.1.3., п. 2.2. та п.4.3. договору, склали Акт приймання-передачі наданих послуг про те, що Адвокатським об`єднанням в період з 27.06.2022 до 03.04.2023 була надана наступна правова допомога клієнту у справі №910/953/22:

- вивчення та правовий аналіз позовної заяви кредитора та додатків до неї;

- вивчення та правовий аналіз договору про надання послуг №15062021 від 15.06.2021, укладений клієнтом з TОB "НОВА АЙТІ";

- вивчення та правовий аналіз первинних документів, складених у зв`язку з виконанням договору про надання послуг №15062021 від 15.06.2021, укладений клієнтом з ТОВ "НОВА АЙТІ";

- розробка тактики та стратегії захисту прав та інтересів клієнта;

- підготовка та подача апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва про відкриття справи про банкрутство;

- підготовка відзиву на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- підготовка пояснень у справі про відкриття провадження у справі про банкрутство №910/953/22;

- участь в судових засіданнях.

Також позивачем долучено до матеріалів позовної заяви платіжні інструкції №1997 від 09.04.2023, №1998 від 11.04.2023 на загальну суму 550 000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої позовні вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (пункт 5 частини 2 зазначеної норми).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП" звернулося до суду із вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА АЙТІ" 550 000,00 грн, які є витратами позивача на професійну правничу допомогу у справі №910/953/22 про визнання банкрутом.

Отже, за змістом позовної заяви позивач ототожнює розмір майнової шкоди із витратами на оплату правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 05.04.2021, укладеним між позивачем та Адвокатським об`єднанням "К.В.ГРУП", перелік послуг за яким зазначено в акті приймання-передачі наданих послуг та відповідно до якого позивач перерахував плату за послуги у сумі 550 000,00 грн (платіжне доручення від 09.04.2023 № 1997 та від 11.04.2023 №1998).

За змістом частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина 3 статті 27 цього Закону).

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність " договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Водночас згідно з процесуальним законодавством установлено види судових витрат, порядок їх розподілу тощо.

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення грошових коштів, сплачених ним за послуги адвоката згідно з договором про надання правової допомоги у справі №910/953/22 про визнання банкрутом.

Розгляд заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство відбувається за присутності боржника (відповідача), обумовлена протиправною поведінкою боржника (діями боржника чи бездіяльністю), та є наслідком наявного спору з боржником.

Звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство юридичної особи, по суті, є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом зазначених норм за своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

Аналогічну правову позицію закріплено у постановах Верховного Суду України від 20.05.2009 у справі № 6-3261св08, від 27.01.2010 у справі № 6-11633св09, від 03.02.2010 у справі № 6-15773св09.

У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).

Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Законодавством не передбачено можливості стягнення витрат на оплату правової допомоги в адміністративній справі у порядку господарського судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 925/245/19, який суди застосували під час розгляду справи № 910/12945/19.

Крім того, аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.06.2020 у справі № 910/12945/19.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - ТОВ "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №910/12690/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №910/12690/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №910/12690/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №910/12690/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРТЕН-КОНСАЛТИНГ ГРУП".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.03.2024.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов