ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2024 р. Справа№ 927/730/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінської О.Р.,

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Горелик Р.М.;

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Антоненко Л.А. (в режимі відеоконференції), - не змогла підключитись;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2023 (повний текст - 18.10.2023)

у справі № 927/730/23 (суддя Моцьор В.В.)

за позовом заступника прокурора Чернігівської області

в інтересах держави в особі:

позивача: Михайло-Коцюбинської селищної ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 270 169,74 грн.

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Заступником прокурора Чернігівської області подано позов в інтересах держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" про визнання недійсними додаткових угод №1 від 08.02.2021, №2 від 10.02.2021, №3 від 10.02.2021, №4 від 04.03.2021, щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання газового палива споживачу №41АВ147-38-21 від 19.01.2021, укладених між Михайло-Коцюбинською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"; та стягнення з відповідача коштів у сумі 270 169,74 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2023 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсною додаткову угоду №1 від 08.02.2021 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання газового палива споживачу №41АВ147-38-21 від 19.01.2021, укладену між Михайло-Коцюбинською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут". Визнано недійсною додаткову угоду №2 від 10.02.2021 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання газового палива споживачу №41АВ147-38-21 від 19.01.2021, укладену між Михайло-Коцюбинською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут". Визнано недійсною додаткову угоду №3 від 10.02.2021 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання газового палива споживачу №41АВ147-38-21 від 19.01.2021, укладену між Михайло-Коцюбинською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут". Визнано недійсною додаткову угоду №4 від 04.03.2021 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання газового палива споживачу №41АВ147-38-21 від 19.01.2021, укладену між Михайло-Коцюбинською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" на користь Михайло-Коцюбинської селищної ради кошти в сумі 270 169,74 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" на користь Чернігівської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 14 788,55 грн.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" 07.11.2023 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2023 у справі № 927/730/23 та призначено розгляд на 12.12.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут". Зупинено апеляційне провадження у справі № 927/730/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/2321/22. Зобов`язано учасників процесу повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи № 922/2321/22.

За результатами перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/2321/22 у складі від 24.01.2024 (оприлюднено 01.02.2024) ухвалено постанову, якою касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 07 березня 2023 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26 червня 2023 року у справі № 922/2321/22 скасовано. Ухвалено нове рішення. Позов заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби та Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів у розмірі 473 758,34 грн - задоволено. Визнано недійсними додаткові угоди від 13 квітня 2021 року № 2, від 14 квітня 2021 року № 3, від 15 квітня 2021 року № 4, від 21 квітня 2021 року № 5, від 26 квітня 2021 року № 6, від 13 жовтня 2021 року № 7 - 14 до договору №44 про постачання електричної енергії споживачу від 11 лютого 2021 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій 473 758,34 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Чернігівської обласної прокуратури 39 359,38 грн судового збору за подання позову. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Харківської обласної прокуратури 59 039,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 78 718,00 грн за подання касаційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 було поновлено апеляційне провадження у справі № 927/730/23, розгляд якої призначено на 14.03.2024.

В судове засідання 14.03.2024 з`явились представники прокурора та відповідача. Прокурор проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що за день до призначеного судового засідання 13.03.2024 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в режимі ВКЗ, тобто з пропуском строку. Водночас, суд реалізував дане клопотання, а також намагався підключити до ВКЗ представника відповідача.

Разом з цим, відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

А тому суд дійшов висновку про початок з`ясування обставин справи та розпочав розгляд апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 14.03.2024.

Представник позивача в судове засідання 14.03.2024 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи довідка про доставку електронного документу (ухвали суду від 13.02.2024. Жодних заяв, клопотань від сторони не надходило.

Справа була розглянута в розумний строк в розумінні ст. 6 Конвенції, з незалежних від суду причин, з урахуванням поведінки сторін, з урахуванням зупинення апеляційного провадження у даній справі, враховуючи узгодження прокуратурою та відповідачем клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги, поштового перебігу та враховуючи, дію воєнного стану в Україні, а також інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції ухвалив рішення із невірним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права та просив його скасувати з наступних підстав.

Так, апелянт зазначив, що в даній справі відсутні підстави для здійснення самостійного представництва інтересів держави, зокрема, прокуратури в суді у цій справі, оскільки останній звернувся в інтересах особи, яка не має статусу позивача у справах щодо оскарження процедури закупівлі. А тому скаржник вважає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України позовна заява прокурора підлягає залишенню без розгляду.

Окрім цього, апелянт зазначив, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто те, що вони є нікчемними, а тому відповідно до презумпції правомірності правочину вони є правомірними.

Також апелянт зазначив, що спірні додаткові угоди укладені відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», а їх підписання відбувалось за згодою сторін. Разом з цим, спірні кошти були сплачені на підставі договору та додаткових угод, які не є нікчемними та не визнанні судом недійсними. А, отже, кошти не можуть вважатись безпідставно набутими.

А тому, скаржник просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі та скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який було прийнято судом апеляційної інстанції в порядку ст. 263 ГПК України прокурор заперечив проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, та вважає, що він належним чином обґрунтував підстави представництва інтересів держави у цій справі та звернення до суду з позовом у даній справі. Тоді як, за доводами прокуратури внаслідок укладення оскаржуваних додаткових угод було збільшено ціну на газове паливо на 46,35%, тоді як обсяги зменшились на 31,67 %. А тому прокуратура просила апеляційну скаргу у даній справі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 10.12.2020 Михайло-Коцюбинською селищною радою на вебпорталі публічних закупівель "Prozorro" розміщено оголошення UA-2020-12-10-012637-с про проведення відкритих торгів на закупівлю природного газу обсягом 160 000 куб.м з терміном постачання до 31.2.2021, очікуваною вартістю 1 450 000,00 грн з ПДВ.

За результатом проведеної процедури закупівлі, відповідно до рішення замовника, оформленого протоколом уповноваженої особи № 71 від 31.12.2020, переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" з пропозицією закупівлі 1 036 800,00 грн з ПДВ.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" є торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

19.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" (постачальник) та Михайло-Коцюбинською селищною радою (споживач) укладено договір про закупівлю природного газу №41АВ147-38-21 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, за кодом ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ) (далі - газ, товар), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 160 000,00 куб.м. (п.1.2. договору).

Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено у додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору (п.1.3. договору).

Згідно з додатком №1 планові обсяги постачання газу по місяцях, куб.м: лютий - 30 000; березень - 25 000; квітень - 4500; травень - 100; червень - 100; липень - 100; серпень - 100; вересень - 100; жовтень - 20 000; листопад - 30 000; грудень - 50 000.

Передача газу за цим договором здійснюється в межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). Перелік точок комерційного обліку споживача вказаний у додатку 2, що є невід`ємною частиною цього договору (п.1.4. договору).

Згідно з додатком 2 місцезнаходження точки комерційного обліку: Україна, Чернігівська область, смт. Михайло-Коцюбинське, вул. Шевченка, 50.

За умовами п.3.2.-3.6. договору ціна, одного кубічного метру (куб. м.) природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також ПДВ 20%. Загальна ціна одного кубічного метру природного газу складає 6,48 грн, в т.ч, ПДВ 20%.

Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом II цього договору.

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним договором, і складає 1 036 800,00 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Відповідно до п.9.1., 9.2. договору він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ «Чернігівгаз Збут» в інформаційній платформі оператора ГТС, а саме з 01.02.2021 до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Пунктом 9.7. договору сторони узгодили, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

У подальшому за ініціативою ТОВ «Чернігівгаз Збут» до договору внесено зміни про збільшення ціни товару за одиницю.

Так, як правомірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 20.01.2021 № 14704-Сл-341/192-0121, у якому зазначило про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.02.2021 за 1 м3 становить 7,12735 грн, та просило підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с.46).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №116/21 від 20.01.2021 (а.с.47-48).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу на європейських хабах до кордону України становить: станом на 01.01.2021 за тис. куб м3: на NCG - 9 701,94 грн, на Gaspool - 9 910,02 грн, на TTF - 10 073,83 грн; станом на 13.01.2021 за тис. куб м3: на NCG - 12 794,37 грн, на Gaspool - 12 690,14 грн, на TTF - 13 102,73 грн; зміна між вказаними датами +31,87%, +28,05%, +30,07%, відповідно.

08.02.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Михайло-Коцюбинською селищною радою укладено додаткову угоду №1 щодо зміни ціни до договору (далі - додаткова угода № 1 від 08.02.2021) (а.с. 44), відповідно до якої зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу - до 145 467,81 куб.м; загальна ціна 1 м3 природного газу з 01.02.2021 складає 7,12735 грн в т.ч. ПДВ 20%.

10.02.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Михайло-Коцюбинською селищною радою укладено додаткову угоду №2 щодо зміни ціни до договору (далі - додаткова угода № 2 від 10.02.2021) (а.с. 49), відповідно до якої зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу - до 132 255,52 куб.м; загальна ціна 1 м3 природного газу з 01.02.2021 складає 7,83937 грн в т.ч. ПДВ 20%.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,9 % у порівнянні з ціною, вказаною у додатковій угоді №1 від 08.02.2021. Загалом первісна ціна в договорі зросла на 20,98%.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 02.02.2021 № 14704-Сл-341/194-0121, у якому зазначило про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.02.2021 за 1 м3 становить 8,62252 грн, та просило підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с.57).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №232/21 від 02.02.2021 (а.с.58-59).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс січня 2021 року (станом на 04.01.2021) - 7578,55 грн/1000 куб. м; лютого 2021 року (станом на 19.01.2021) - 8455,10 грн/1000 куб. м; коливання середньозваженої ціни між вказаними періодами +11,57%.

10.02.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Михайло-Коцюбинською селищною радою укладено додаткову угоду №3 щодо зміни ціни до договору (далі - додаткова угода № 3 від 10.02.2021) (а.с. 55-56), відповідно до якої зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу - до 120 243,26 куб.м; загальна ціна 1 м3 природного газу з 01.02.2021 складає 8,62252 грн в т.ч. ПДВ 20%.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,9 % у порівнянні з ціною, вказаною у додатковій угоді №2 від 10.02.2021. Загалом первісна ціна в договорі зросла на 33,06%.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 17.02.2021 № 14704-Сл-844/1-0221, у якому зазначило про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.02.2021 за 1 м3 становить 9,48391 грн, та просило підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с.62).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №393/21 від 17.02.2021 (а.с.63-65).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс січня 2021 року (станом на 05.01.2021) - 7578,59 грн/1000 куб. м; лютого 2021 року (станом на 21.01.2021) - 8364,56 грн/1000 куб. м; коливання середньозваженої ціни між вказаними періодами +10,37%.

04.03.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Михайло-Коцюбинською селищною радою укладено додаткову угоду №4 щодо зміни ціни до договору (далі - додаткова угода № 4 від 04.03.2021) (а.с.60-61), відповідно до якої зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу - до 109 321,99 куб.м; загальна ціна 1 м3 природного газу з 01.02.2021 складає 9,48391 грн в т.ч. ПДВ 20%.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,9 % у порівнянні з ціною, вказаною у додатковій угоді №3 від 10.02.2021. Загалом первісна ціна в договорі зросла на 46,35%.

З матеріалів справи вбачається та правомірно зазначено судом першої інстанції, що у 2021 році відповідач передав, а позивач прийняв природний газ обсягом 92 796,643 куб.м загальною вартістю 871 491,98 грн, що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу до договору, складеними сторонами в двосторонньому порядку: № ЧР381001138 від 15.02.2021 обсягом 15 508,71 куб.м на загальну суму 153 536,23 грн з ПДВ; № ЧР381001139 від 17.02.2021 обсягом 10 751,34 куб.м на загальну суму 92 703,64 грн з ПДВ; № ЧР381001303 від 09.03.2021 обсягом 6 704,193 куб.м на загальну суму 57 807,04,38 грн. з ПДВ; № ЧР381002258 від 16.03.2021 обсягом 30 696,58 куб.м на загальну суму 291 123,59 грн. з ПДВ; № ЧР381003527 від 14.04.2021 обсягом 23 296,31 куб.м на загальну суму 220 940,10 грн. з ПДВ; № ЧР381004656 від 18.05.2021 обсягом 5 839,51 куб.м на загальну суму 55 381,38 грн. з ПДВ.

Позивач повністю розрахувався за природний газ, поставлений на підставі перерахованих вище актів, за цінами погодженими оскаржуваними додатковими угодами, про що свідчать наступні платіжні доручення: від 15.02.2021 № 244 - 95 637,71 грн, від 15.02.2021 № 242 - 30 933,20 грн, від 15.02.2021 № 243 - 26 976,32 грн; від 17.02.2021 № 296 - 57 745,10 грн, від 17.02.2021 № 294 - 18 670,51 грн, від 17.02.2021 № 295 - 16 288,03 грн; від 09.03.2021 № 295 - 10 156,70 грн, від 09.03.2021 № 244 - 36 008,00 грн, від 09.03.2021 № 242 - 11 642,34 грн; від 16.03.2021 № 446 - 58 632,29 грн, від 16.03.2021 № 444 - 51 150,40 грн, від 16.03.2021 № 445 - 181 340,90 грн; від 15.04.2021 - 137 623,58 грн, від 15.04.2021 № 630 - 44 497,34 грн, від 15.04.2021 № 662 - 38 819,18 грн; від 18.05.2021 № 776 - 11 153,81 грн, від 18.05.2021 № 782 - 9 730,51 грн, від 18.05.2021 № 804 - 34 497,06 грн.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для представництва прокуратурою позивачів та необхідність залишення позову без розгляду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно з частиною четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Водночас, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, де вказано, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1)).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.18) і № 922/1830/19 (підпункт 7.3)).

Листом від 13.04.2023 № 15/3/2-1717-23 прокуратурою проінформовано Михайло- Коцюбинську селищну раду про порушення Закону України «Про публічні закупівлі» під час укладення додаткових угод №№ 2-7 до договору від 19.01.2021 № 41АВ147-38-21.

Наявність порушень Закону України «Про публічні закупівлі» під час виконання договору від 19.01.2021 № 41АВ147-38-21 також підтверджується Управлінням Північного офісу Держаудитслужби у Чернігівській області (акт ревізії від 09.02.2023 № 05-30/01).

Зі змісту відповіді від 14.04.2023 № 02-13/718, наданої на запит обласної прокуратури, вбачається що Михайло-Коцюбинська селищна рада заходів до стягнення безпідставно сплачених коштів не вживала та вживати не буде.

А тому, Михайло-Коцюбинською селищною радою особисто підтверджено нездійснення жодних дій, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про її бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Таким чином, виходячи із предмету і підстав позову, сформульованих прокурором, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прокурор правильно визначив (в тому числі) селищну раду позивачем, компетентним органом, оскільки вона є стороною спірних правочинів, втім, не звернулася до суду з позовом про визнання їх недійсними після отримання інформації від прокурора, аудитслужби про наявні порушення.

Відповідно до положень статті 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування" орган місцевого самоврядування має право звертатись до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

У постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18 суд касаційної інстанції зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (пункт 7. 23). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 914/225/18.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарських судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачі належним чином не здійснили захист інтересів територіальної громади в спірних правовідносинах, у зв`язку з чим у прокурора були обґрунтовані підстави для представництва в суді інтересів держави, у тому числі, в особі позивачів за цим позовом.

Таким чином, спростовуються доводи апелянта про те, що прокурор не дотримався процедури, визначеної статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", не обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та доводи про неврахування судами правової позицій Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, оскільки було дотримано зазначену процедури, так і належне обґрунтування підстав для звернення та обставин порушення інтересів держави.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що при зверненні з даним позовом прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави, які в цьому випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені. Участь прокурора в цій справі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великої кількості громадян.

Щодо вимог про визнання додаткових угод недійсними та стягнення надлишково сплачених коштів у розмірі 270 169,74 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно з пунктами 6, 11, 22 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі": договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону. При цьому предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Щодо можливості зміни ціни в договорі, суд апеляційної інстанції зазнає наступне.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідно до пунктів 1.2, 3.2., 3.6. договору річний плановий обсяг постачання газу - до 160 000 куб. м.; ціна 1 куб.м газу становить 6,48 грн за 1 куб.м, у т.ч. ПДВ - 20%; загальна ціна Договору складає 1 036 800,00 грн, у т.ч. ПДВ - 20%.

Разом з цим, згідно з додатковими угодами змінено істотні умови договору, а саме: збільшено ціну за 1 тис. куб.м природного газу з 6,48 грн до 9,48391 грн, тобто на 46,35% від ціни, визначеної у договорі, та зменшено обсяг постачання природного газу із 160 000 куб.м до 109 321,99 куб.м, тобто на 31,67%.

Тоді як необхідність укладення оспорюваних додаткових угод до договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни газу на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №116/21 від 20.01.2021, №163/21 від 27.01.2021, №232/21 від 02.02.2021, №393/21 від 17.02.2021.

В цій частині суд апеляційної інстанції також зазначає, як вбачається з вказаних цінових довідок Харківської торгово-промислової палати, які стали підставою для укладення спірних додаткових угод №1-4, довідки №163/21 від 27.01.2021, №232/21 від 02.02.2021, №393/21 від 17.02.2021 видані після укладення договору на постачання природного газу №41АВ147-38-21 від 19.01.2021, проте за своїм змістом зазначені довідки Харківської торгово-промислової палати є документами довідково-інформаційного характеру, що демонструють діапазон цін на природний газ на відповідний місяць в залежності від умов та обсягу постачання, що склались для різних постачальників на внутрішньому ринку, середньозважену ціну газу місячного ресурсу, яка розраховувалась на підставі даних, опублікованих на офіційному сайті ТБ "Українська енергетична біржа" та згідно з інформацією з офіційних сайтів суб`єктів ринку природного газу.

Таким чином, вказані цінові довідки лише констатують рівень цін станом на певні дати та не містять інформації про ціну природного газу станом на дату розкриття тендерної пропозиції. Самі по собі дані, викладені у цінових довідках, не можуть підтверджувати наявність/відсутність коливання ціни станом на дату укладення спірних додаткових угод до договору.

Саме вказані цінові довідки Харківської торгово-промислової палати Харківської торгово-промислової палати №163/21 від 27.01.2021, №232/21 від 02.02.2021, №393/21 від 17.02.2021, які стали підставою для укладення спірних додаткових угод, ці довідки містять інформацію щодо середньозваженої ціни ресурсу грудня 2020 року, січня та лютого 2021 року станом на 31.12.2020, 04.01.2021, 05.01.2021, 19.01.2021, 21.01.2021, 22.01.2021, а цінова довідка від №116/21 від 20.01.2021 - інформацію щодо вартості природного газу на європейських хабах станом на 04.01.2021 та 13.04.2021. Разом з тим, апелянт не надав доказів того, що він поставляє газ, видобутий не в Україні, та/або придбаний саме на європейських хабах. Та яким чином вартість ресурсу на європейських хабах впливає (або може впливати) на його вартсіть в Україні.

Оскільки Україна має свій ринок природного газу, умови якого відрізняються від ринку інших країн, а тому не можуть вважатись об`єктивними та коректними наведені відповідачем порівняння цін, що крім того, мають несистематизований, вибірковий характер.

Таким чином, надані відповідачем цінові довідки Харківської торгово-промислової палати за своїм змістом є документами довідково-інформаційного характеру (фактографічно-інформаційними як вказано в примітці до цих документів), що демонструють діапазон цін на природний газ на відповідний місяць в залежності від умов та обсягу постачання, що склались для різних постачальників на внутрішньому ринку. При цьому жоден з перерахованих документів не містить будь-якої інформації саме про факт коливання цін на природний газ у порівняні з моментом укладення договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару.

Обґрунтованим також є висновок суду першої інстанції, що укладання та набрання чинності спірними угодами №2, №3 від 10.02.2021 в один день та через 2 дні після укладення попередньої додаткової угоди №1 від 08.02.2021, а отже і застосування збільшеної ціни з 01.02.2021 дають підстави для висновку, що такий підхід до оформлення змін до ціни договору був зумовлений не відповідними коливаннями на ринку товару, а формальним дотриманням приписів щодо не перевищення 10% одноразового збільшення, який сутнісно дотриманий не був - тобто укладання спірних угод не мало легітимної мети у розумінні у розумінні ч. 1 ст. 203 ЦК України. Штучне «розбивання» зміни ціни у процедурі закупівлі на чотири додаткові угоди не змінюють їх сукупну сутність та протиправний результат - безпідставне збільшення видатків місцевого бюджету з фінансування закупівлі.

А тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що надані докази ніби-то коливання ціни товару, що містяться в матеріалах справи та носять лише інформаційних характер.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що на вирішення Великої Палати Верховного Суду (в межах справи № 922/ 2321/22) було поставлено питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

Відповідаючи на це питання, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 922-VIII договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону № 922-VIII вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі».

Отже, вказана норма Закону № 922-VIIIв редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Зазначена норма була змінена Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцемЗаконом № 114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати «ціновий демпінг» з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.

За приписами ч. 4 ст. 41 вказаного Закону України "Про публічні закупівлі", у чинній на час спірних правовідносин редакції, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у чинній на час спірних правовідносин редакції, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду враховуються судом апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Таким чином, укладення спірних додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України "Про публічні закупівлі" підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Михайло-Коцюбинська селищна рада, яка мала беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій відповідача про збільшення ціни, підписала спірні додаткові угоди, які є предметом позову у даній справі, внаслідок чого ціна 1 куб. м газу збільшилась, а обсяг поставки газу за договором зменшився.

А тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України «Про публічні закупівлі» підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції з урахуванням встановлення наявності фактичних обставин, що спірні додаткові угоди №№1-4 є недійсними на момент їх укладення. А тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що спірні додаткові угоди суперечать пункту 2 частини 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", а відтак про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Отже, різниця між сумою коштів, які фактично перераховано Михайло-Коцюбинською селищною радою (871 491,98 грн) за природний газ по ціні, визначеній з урахуванням додаткових угод, та сумою за природний газ по ціні відповідно до договору без урахування додаткових угод №№ 1-4 становить 270 169,74 грн (871 491,98 грн - 601 322,24 грн).

Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 270 169,74 грн за товар, який не був поставлений відповідачем, правомірно була стягнена з відповідача на підставі частини першої статті 670 ЦК України.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог. Тоді як інші доводи апеляційної скарги фактично направлені на переоцінку обставин, які були досліджені судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки останнє було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) суд апеляційної інстанції не встановив.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у даній справі.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2023 у справі № 927/730/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.10.2023 у справі № 927/730/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.03.2024.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко