СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Харків Справа № 922/1369/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Фурсової А.М.,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ (вх.№291 Х/2 від 29.01.2024)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 у справі №922/1369/23 (повний текст ухвали складено 19.01.2024, суддя Трофімов І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій", м. Барвінкове, Харківська область,

про стягнення 5002839,19 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі №922/1369/23 позов задоволено. Стягнуто з Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" основний борг у сумі 3803633,96 грн, 3% річних у сумі 130757,73 грн, інфляційні втрати у сумі 1068447,50 грн та судовий збір у розмірі 75042,59 грн.

26.09.2023 на виконання вказаного рішення Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

09.01.2024 боржник звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою, в якій просив розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі №922/1369/23 та встановити графік його виконання, що наведений у прохальній частині поданої заяви.

Заявник, посилаючись на положення ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, вказує на наявність наступних підстав для розстрочення рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі №922/1369/23:

- Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій» відповідно до Статуту належить до комунальної власності територіальної громади міста Барвінкове та є єдиним підприємством у місті, яке надає комунальні послуги у сфері теплопостачання, водопостачання, водовідведення та надає важливі допоміжні послуги для забезпечення благоустрою, життєдіяльності міста Барвінкове;

- господарська діяльність відповідача повністю заблокована, що фактично може призвести до повного невиконання відповідачем своїх зобов`язань, зумовить зрив опалювального сезону 2023-2024 р.р. та зупинку надання послуг з водопостачання і водовідведення на території Барвінківської територіальної громади для усіх категорій споживачів;

- військова агресія негативно вплинула на фінансовий стан БКП «Благоустрій», в наслідок чого значно збільшилася заборгованість споживачів за отримані житлово-комунальні послуги; на підтвердження важкого фінансового стану підприємства відповідачем надано баланс (форма 1) підприємства станом на 30.19.2023 та звіт про фінансові результати за 9 місяців 2023 року (форма 2), довідку по залишкам на поточному рахунку підприємства станом на 21.12.2023;

- розстрочення виконання рішення від 30.08.2023 у справі № 922/1369/23 не є інструментом ухилення від виконання рішення, а лише намаганням через існування певних обставин забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 заяву Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" про розстрочення виконання рішення задоволено.

Постановлено розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі №922/1369/23 про стягнення з Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" заборгованості у загальному розмірі 5077881,78 грн по 30.08.2024 включно з щомісячними платежами рівними частинами, а саме:

- до 31.01.2024 - 634735,22 грн;

- до 29.02.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.03.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.04.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.05.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.06.2024 - 634735,22 грн;

- до 31.07.2024 - 634735,22 грн;

- до 30.08.2024 - 634735,24 грн.

Місцевий господарський суд, з огляду на положення 331, 326 Господарського процесуального кодексу України, рішення Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, практику рішень Європейського суду з прав людини в подібних правовідносинах, а також наданих відповідачем документів в обґрунтування поданої заяви про розстрочення судового рішення, дійшов висновку, що заходи з примусового стягнення погіршать скрутне майнове становище боржника та можуть створити реальну загрозу повного зупинення виробничої діяльності БКП «Благоустрій» з доведенням до стану банкрутства, і, як наслідок, до неспроможності здійснювати фінансування технологічної системи теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що матиме надзвичайні наслідки екологічного, санітарно-епідемічного та соціального характеру для всього Барвінківського регіону, особливо в умовах воєнного стану.

Також, на думку суду першої інстанції, з наданих боржником документів вбачається, що після розблокування рахунків буде достатньо коштів для того, щоб сплачувати на користь стягувача щомісячні платежі в сумі 634735,22 грн, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви боржника та розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі № 922/1369/23 терміном на 8 (вісім) місяців шляхом перерахування платежів на розрахунковий рахунок стягувача у сумі 5077881,78 грн, згідно запропонованого графіку оплати.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" з вищевказаною ухвалою Господарського суду Харківської області не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 у справі №922/1369/23 про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 8 місяців; прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Барвінківського комунального підприємства Благоустрій про надання розстрочки виконання рішення суду у справі №922/1369/23. Судові витрати за розгляд даної скарги покласти на Барвінковське комунальне підприємство Благоустрій.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем не надано доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду згідно статті 331 Господарського процесуального кодексу України, а саме: відсутності коштів на рахунках; відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення; наявності реальної загрози банкрутства. Надумку апелянта, належними доказами відсутності коштів та майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, зокрема, є довідки банківських установ, в яких відкриті рахунки відповідача, довідки про рух коштів за період з моменту виникнення заборгованості по теперішній час, інвентаризаційні відомості, що містять інформацію про його майнові активи (рухоме, нерухоме майно, основні засоби виробництва тощо).

Крім того, заявник апеляційної скарги зазначає, що, надавши розстрочку виконання рішення, суд не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє боржнику і в подальшому порушувати свої зобов`язання, оскільки надана розстрочка буде істотно порушувати майнові інтереси стягувача внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах.

Оскільки апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює її розгляд, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 відповідно до п.17.10 Перехідних положень ГПК України витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1369/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи. Постановлено копію ухвали надіслати апелянту та Господарському суду Харківської області.

02.02.2024 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 у справі №922/1369/23 залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" десятиденний строк з дня вручення ухвали для виправлення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 у справі №922/1369/23 після усунення недоліків апеляційної скарги відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 у справі №922/1369/23; призначено справу до розгляду; визначено провести судове засідання в режимі відеоконференції з представником ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань.

У відзиві на апеляційну скаргу БКП «Благоустрій» просить апеляційну скаргу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 у справі № 922/1369/23 залишити без змін (вх.№ 3012).

В обґрунтування своєї позиції у справі відповідач зазначає наступне:

- судом першої інстанції здійснено вірний висновок про те, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшення ризику негативних наслідків для обох сторін;

- застосоване судом першої інстанції розстрочення виконання рішення суду до 30.08.2024 в повній мірі відповідає принципам справедливого судового розгляду в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання або погіршення матеріального стану саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору;

- на час написання відзиву на апеляційну скаргу з боку БКП «Благоустрій» в повному обсязі виконано рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі №922/1369/23 та ухвалу суду від 16.01.2024 шляхом списання грошових коштів з рахунків відповідача в рамках виконавчого провадження № 73616958 з подальшим направленням грошових котів на рахунок позивача.

Також, відповідачем було подано клопотання про приєднання документів до матеріалів справи (вх.3240).

Разом з тим, судом встановлено відсутність документів, визначених в додатку до вказаного клопотанням з посиланням, як на докази повного виконання рішення від 30.08.2023 та ухвали від 16.01.2024 про розстрочення виконання судового рішення у справі № 922/1369/23, що має наслідком залишення заявленого клопотання про приєднання документів до матеріалів справи без розгляду.

БКП «Благоустрій» через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі відповідача (вх.№ 3388), в якій підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції від 16.01.2024 у справі № 922/1369/23 без змін.

У судове засідання сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, хоча про день, місце та час були повідомлені ухвалою суду від 13.02.2024, електронні копії якої були направлені до електронних кабінетів позивача та відповідача, зареєстрованих у підсистемі «Електронний суд».

Колегія суддів, зважаючи на те, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для розгляду апеляційної скарги у даній справі без заслуховування пояснень позивача та відповідача, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи, що останні про поважність причин не з`явлення до суду апеляційної інстанції не повідомляли, дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами справи без участі представників сторін.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі №922/1369/23 позовні вимоги задоволені у повному обсязі; стягнуто з Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" основний борг у сумі 3803633,96 грн, 3% річних у сумі 130757,73 грн, інфляційні втрати у сумі 1068447,50 грн та судовий збір у розмірі 75'042,59 грн.

26.09.2023 на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.11.2023 у справі №922/1369/23 апеляційну скаргу Барвінківського комунального підприємства "Благоустрій" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі №922/1369/23 залишено без змін.

09.01.2024 до суду від боржника надійшла заява (вх.531), в якій він просив суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 у справі №922/1369/23 та встановити графік його виконання, що наведений у прохальній частині поданої заяви.

16.01.2024 винесено оскаржувану ухвалу суду з підстав, викладених вище.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 326 цього Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зазначена Конвенція є головним нормативним актом в сучасній європейській системі захисту прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Перелік "обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення" у національному законодавстві є нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку розстрочки (відстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє.

Суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання розстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

Враховуючи, що існування заборгованості підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь вони були винесені "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:

1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;

2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;

3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони";

4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами третьою - п`ятою статті 331 цього Кодексу передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підсумовуючи викладене, можна дійти висновку, що підставою для відстрочки виконання рішення суду можуть бути лише виняткові обставини, які істотно ускладнюють вчасне його виконання або роблять його неможливим.

При цьому суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора. По суті при відстрочці виконання судового рішення мова йде не про звільнення особи від виконання зобов`язання, а про перенесення строку його виконання з однієї дати, що встановлено законом чи судом, на іншу.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі статтями 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій несе сторона.

Із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази щодо цього, які мають бути надані, перш за все, заявником.

Оцінюючи надані відповідачем докази в обґрунтування заявленого ним клопотання про відстрочення виконання рішення суду, судом першої інстанції враховано наступні обставини, які ускладнювали виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій» є суб`єктом господарювання, утвореним у формі унітарного підприємства (т.2, а.с. 131). Засновником (власником) підприємства є територіальна громада міста Барвінкове, в особі Барвінківської міської ради.

Відповідно до п. 2 Статуту підприємство створене з метою задоволення суспільних та господарських потреб шляхом систематичного здійснення виробничої і господарської діяльності в порядку, визначеному законодавством України, та отримання прибутку і задоволення економічних і соціальних інтересів трудового колективу підприємства та територіальної громади міста.

Метою створення і діяльності підприємства є:

- організація забезпечення належного рівня та якості робіт (послуг) благоустрою міста Барвінкове;

- надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення;

- послуги з постачання гарячої води для центрального опалення.

Відповідно до п. 3 Статуту джерелом формування майна підприємства є:

- майно, передане йому територіальною громадою в особі Барвінківської міської ради на правах господарського відання для здійснення статутної діяльності;

- фінансування з місцевого бюджету;

- кошти, що надходять за дії, пов`язані із статутною діяльністю;

- доходи, отримані за надання послуг, а також від інших видів господарської діяльності; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших осіб;

- безоплатні або благодійні внески юридичних і (або) фізичних осіб;

- інші джерела, не заборонені законом.

Отже, Барвінківське комунальне підприємство «Благоустрій» відповідно до Статуту належить до комунальної форми власності територіальної громади міста Барвінкове та є єдиним підприємством у місті, яким надається комунальні послуги у сфері теплопостачання, водопостачання, водовідведення та важливі допоміжні послуги для забезпечення благоустрою, життєдіяльності міста Барвінкове.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст. 16 Конституції України).

Безсумнівним є той факт, що послуги з централізованого постачання води напряму впливають на забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території міста Барвінкове Харківської області.

З наведеного вбачається, що діяльність боржника має критично важливе значення для забезпечення життєдіяльності Харківського регіону.

Поряд з цим, місцевий господарський суд установив, що господарська діяльність БКП «Благоустрій» пов`язана із наданням послуг населенню з централізованого опалення у м.Барвінкове Харківської області, а тому в опалювальний період та під час наявного воєнного стану в державі воно виконує стратегічну функцію - збереження життя та здоров`я мешканців міста.

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було прийнято до уваги фінансовий стан підприємства боржника, зокрема, відповідно до балансу (форма 1) станом на 30.09.2023 поточні зобов`язання - кредиторська заборгованість за товари, роботи і послуги складали 11170000,00 грн, відповідно до звіту про фінансові результати за 9 місяців 2023 року (форма 2) відображено збиток підприємства в розмірі 1927000,00 грн (т.2, а.с. 124-126).

Відповідно до виписка з банківських установ станом на 21.12.2023 залишок на поточних рахунках БКП «Благоустрій» становить:

- в АТ КБ «Приватбанк» - 171737,78 грн;

- в Філії-Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» - 194998,10 грн.

Водночас місячний фонд праці працівників боржника становить 1133295,41 грн, що підтверджується довідкою №761 від 22.12.2023 (т.2, а.с. 122).

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що наведені докази та обставини вказують на певну фінансову неспроможність БКП «Благоустрій» своєчасно виконувати взяті на себе зобов`язання та вона пов`язана, з-поміж іншого, з існуванням значної суми дебіторської заборгованості перед підприємством. Ця обставина вказує на можливість виконувати фінансові зобов`язання за наслідками сплати дебіторами своїх зобов`язань, але для цього необхідний певний час.

Так, основним джерелом формування майна БКП «Благоустрій» відповідно до положень Статуту є доходи, отримані за надані комунальні послуги.

За змістом ст. 12 Закону України "Про ціни і ціноутворення", п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" тарифи на послуги водопостачання та водовідведення є такими, що регулюються Державою.

Отже, юридичний статус боржника не є автономним у повній мірі та підпадає під державне регулювання господарської діяльності, коли джерелом фінансування виробничої діяльності є тариф на послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який регулюється постановами НКРЕКП.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президентом України підписаний Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України "2102-ІХ" від 24 лютого 2022 року.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Фактором, що вплинув на фінансовий стан боржника, є необхідне в умовах воєнного стану рішення, а саме постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного часу», відповідно до якої встановлено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 № 2479-IX протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення тарифів на: послуги з розподілу природного газу для всіх категорій споживачів; теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення, послуги з постачання теплової енергії для населення та постачання гарячої води для населення.

Тобто, чинні до введення в Україні воєнного стану тарифи на послуги, які надавав боржник, встановлені відповідною постановою НКРЕКП, не переглядалися. Водночас, починаючи з 22.12.2021 по сьогоднішній день наявні збільшені інфляційні процеси, підвищення цін, що входять до структури надання послуг тощо. З урахуванням вказаного законодавчого обмеження, відповідач вимушений застосовувати тарифи, структура яких не враховує реальний обсяг витрат на таке виробництво.

Зокрема, згідно наданої довідки № 762 від 22.12.2023 вбачається наявність заборгованості споживачів перед БКП "Благоустрій" станом на 01.12.2023 (т.2, а.с. 127-130):

- централізоване постачання холодної води 1426954,43 грн;

- водовідведення - 219263,56 грн;

- постачання теплової енергії - 1967394,38 грн;

- вивіз твердих побутових відходів - 505581,28 грн;

- вивіз рідких побутових відходів - 159019,51 грн;

- утримання будинків і споруд - 1232021,84 грн.

Тобто, судом першої інстанції було прийнято до уваги, що несвоєчасне погашення заборгованості сталося не лише з вини комунального підприємства, а і з підстав несвоєчасного отримання та неотримання коштів з оплати послуг з боку населення, бюджетних установ та госпрозрахункових організацій, які не здійснюють своєчасну оплату за надані БКП «Благоустрій» послуг, оскільки джерелом фінансування для оплати заборгованості, що утворилась у боржника перед стягувачем є кошти, отримані ним в якості оплати послуг.

За наслідками наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що сплата БКП «Благоустрій» заборгованості шляхом розстрочення на певний строк могло забезпечити не тільки виконання зобов`язань за спірний у справі період, але й можливість погашення інших поточних платежів, у тому числі до бюджету, за рахунок надходжень від погашення дебіторської заборгованості.

І, напроти, накладення арешту на банківські рахунки підприємства могло значно ускладнити не тільки роботу підприємства по наданню комунальних послуг населенню міста Барвінкове в опалювальний період, але й взагалі можливість господарської його діяльності, що може негативно відобразитися на соціальній атмосфері отримувачів комунальних послуг (населення) та працівників підприємства, які можуть залишитися без виплат заробітної плати у воєнний період.

Дійсно, ч.2 ст. 617 ЦК України та ч.2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Однак, у даному випадку місцевим господарським судом під час прийняття рішення про відстрочення виконання рішення було враховано також й інші обставини, які свідчать про неможливість своєчасного виконання відповідачем рішення суду, зокрема те, що відповідач є комунальним неприбутковим підприємством, яке надає послуги з водопостачання та водовідведення для задоволення потреб населення з питного водопостачання, а також підприємств, установ та організацій. До того ж, судом було враховано, що відповідач відноситься до об`єктів критичної інфраструктури за типом основної послуги.

Наведені докази для розстрочення судового рішення є достатніми, оскільки вказують на ускладнення виконання рішення за рахунок одномоментної сплати заборгованості, і напроти, у випадку надання розстрочки - забезпечать його повне виконання. Надання розстрочки у справі урівноважує сторони при виконанні судового рішення саме у такий спосіб та забезпечує справедливість при виконанні зобов`язань.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Позивач в свою чергу не надав суду першої інстанції доказів на підтвердження того, яким чином розстрочення виконання рішення на протязі 2024 року могло вплинути на фінансове становище Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Колегія суддів констатує, що змістовне, а, відповідно, і додоказове значення наданих відповідачем доказів є більш переконливим, ніж відсутність будь-яких належних і допустимих доказів на їх спростування з боку позивача.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відстрочення виконання рішення не призведе до порушення інтересів сторін та не стане перешкодою у досягненні мети виконання судового рішення, натомість, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю боржника забезпечити таке поновлення в умовах дії воєнного стану в Україні.

Судова колегія враховує, що за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003).

Таким чином, приймаючи до уваги, що підприємство відповідача надає загально необхідні для територіальної громади міста послуги, введення в Україні воєнного стану та складне фінансове становище заявника, суд першої інстанції достатньо обґрунтовано дійшов висновку про наявність об`єктивних та непереборних обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, відповідно, наявність підстав для задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують зазначених висновків. Судом першої інстанції враховано баланс інтересів сторін. Обставини, на які послався відповідач на підтвердження наявності обставин для відстрочення виконання судового рішення належним чином підтверджені.

Колегія судів апеляційного суду, враховуючи викладене, не вбачає порушень процесуального закону, пов`язаних із створенням перешкод для позивача щодо забезпечення його прав на судовий захист. Зазначені позивачем з цього приводу доводи не знайшли свого підтвердження та не можуть вважатися належною підставою для скасування оскарженої ухвали.

У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки господарського суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 у справі № 922/1369/23 має бути залишена без змін.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Барвінківського комунального підприємства «Благоустрій» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 у справі №922/1369/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.03.2024.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко