УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

м. Київ

18.03.2024Справа № 910/3117/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

відповідач: Громадська організація «Всеукраїнська федерація кінного спорту України»

Представники сторін: не викликались

РОЗГЛЯД ЗАЯВИ СУДОМ

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - Заявник, ОСОБА_1 ) із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії Протоколу правління Федерації Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» (ідентифікаційний код юридичної особи: 14277461) від 15.02.2024, за підписом Головуючого Андрія Мілованова, та Секретаря - Віктора Доскіча;

- зупинення дії Протоколу правління Федерації Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» (ідентифікаційний код юридичної особи: 14277461) від 22.02.2024, за підписом Головуючого Андрія Мілованова, та Секретаря - Віктора Доскіча;

- заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» щодо Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» (ідентифікаційний код юридичної особи: 14277461), а саме: зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи.

14.03.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про долучення доказів.

15.03.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява про відкликання заяви про забезпечення позову.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ ТА ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Із поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» є громадським об`єднанням зі статусом юридичної особи, створеним у формі громадської організації відповідно по Закону України від 22.03.2012 № 4572-VI «Про громадські об`єднання».

Діяльність Федерації регламентована Статутом Федерації, що затверджений в новій редакції позачерговою конференцією ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» 13.12.2016, який містить відомості про повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень.

Протоколом засідання Правління Федерації від 01.10.2020 Генеральним секретарем Федерації обрано ОСОБА_1, а термін повноважень (за твердженнями заявника) обраного Генерального Секретаря закінчується - 01.10.2024.

20.02.2024 ОСОБА_2 подала до Відділу державної реєстрації громадських формувань у м. Києві Управлінням державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Протокол засідання Правління Федерації, яке відбулося 15.02.2024 за участі: Президента Федерації та інших 6 членів Правління Федерації, а також запрошеної особи без права голосу.

Цим Протоколом, серед іншого, вирішено питання про припинення повноважень Генерального Секретаря Федерації - ОСОБА_1 та обрання нового Генерального Секретаря Федерації - ОСОБА_2.

Заявник наголошує, що він має намір звернутися до суду із позовом до Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» про визнання недійсними Протоколу правління Федерації від 15.02.2024 за підписом Головуючого Андрія Мілованова, та Секретаря - Віктора Доскіча, а також Протоколу Правління Федерації від 22.02.2024 за підписом Головуючого Андрія Мілованова, та Секретаря - Віктора Доскіча, якими серед іншого вирішено питання про припинення повноважень Генерального Секретаря Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» ОСОБА_1 та призначення на цю посаду ОСОБА_2 терміном на 4 роки.

На переконання Заявника із наданих до заяви про забезпечення позову доказів вбачається, що невідомими особами наразі активно вчиняються спроби з реєстрації спірних Протоколів, і у разі, якщо до закінчення розгляду цієї судової справи державним реєстратором та третіми особами все ж таки будуть здійснені нові реєстраційні дії відносно Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» на підставі спірних Протоколів або інших Протоколів (створених в майбутньому), в частині зміни керівника, заявник не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження за позовом без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення його законних прав та/або інтересів.

Відтак, Заявник звертає увагу суду, що наразі існує нагальна потреба у вжитті заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії спірних рішень та заборони проведення реєстраційної дії.

МОТИВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перш за все, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо поданої Заявником заяви про відкликання заяви про забезпечення позову.

Так, порядок забезпечення позову врегульовано Главою 10 ГПК України, за результатами дослідження якої суд може її повернути відповідно до вимог частини 7 статті 140 ГПК України або ж згідно положень частини 8 вказаної статті постановити ухвалу про забезпечення позову / відмову у забезпеченні позову.

Суд зазначає, що ГПК України містить чіткий перелік підстав для повернення заяви про забезпечення позову та не передбачає розширення їх переліку шляхом застосування інших положень процесуального законодавства, у тому числі в частині відкликання, що передбачено для позовної заяви згідно пункту 3 частини 5 статті 174 ГПК України.

Відтак, суд зазначає, що описане вище процесуальне питання повністю врегульоване чинними господарсько-процесуальними нормами, що відповідно унеможливлює суд застосування до поданої заяви про забезпечення позову аналогію закону на підставі частини 10 статті 11 ГПК України, а відтак судом не вбачається підстав для повернення заяви про забезпечення позову з підстав її відкликання заявником у зв`язку з чим заява про забезпечення позову підлягає розгляду судом по суті.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.04.2020 у справі № 20з-20.

Частиною 1 статті 137 ГПК України закріплено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому ґарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У випадку звернення до суду з вимогами немайнового характеру не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна правова позиції викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Як зазначене судом вище, Заявником, зокрема, обрано захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії Протоколів засідання Правління Федерації.

Однак, такий захід забезпечення позову як зупинення Протоколу засідання Правління не передбачено частиною 1 статті 137 ГПК України.

Поряд з цим, пунктом 10 частини 1 статті 137 ГПК України передбачає, що позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

ОСОБА_1 не навів посилань на інші закони чи міжнародні договори, якими би були передбачені заходи забезпечення позову, про вжиття яких заявник просить суд.

При цьому, не допускається вжиття заходу забезпечення позову, який відповідає змісту позовних вимог, предмету спору, є необхідним з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо предмету позову, однак який не передбачений ні процесуальним законом, ні іншими законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі № 910/4445/21, та постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.08.2022 у справі № 916/493/22, від 30.09.2021 у справі № 910/7451/21.

Враховуючи вищевикладене вище, обраний Заявником спосіб забезпечення у вигляді зупинення дії Протоколів засідання Правління є неналежним.

Зазначеним вище спростовуються доводи Заявника та відповідна судова практика, на яку останній посилається при обґрунтуванні поданої заяви, оскільки знову ж таки Заявником не надано суду нормативно-правових посилань на можливість застосування вказаного заходу забезпечення позову, тобто не обґрунтовано належним чином підстав їх вжиття.

Крім того, суд звертає увагу Заявника, що оцінка наданих Заявником доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, здійснюється судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин конкретної справи.

Що стосується обраного ОСОБА_1 заходу забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати реєстраційні дії передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» щодо Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» (ідентифікаційний код юридичної особи: 14277461), а саме: зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи, то суд зазначає наступне.

З наведених Заявником доводів вбачається, що до Міністерства юстиції України подано на реєстрацію Протокол засідання Правління Федерації від 15.02.2024.

Відповідно до інформації, наведеної у наданому заявником Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» станом на 29.02.2024:

- Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 21.02.2024 18:06:28, Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Невідповідність відомостей, зазначених у документах, поданих для державної реєстрації, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи інших інформаційних системах, використання яких передбачено цим Законом., Агафонова О.С. , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 29.02.2024 17:52:42, Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи., Документи суперечать статуту громадського формування. Невідповідність відомостей, зазначених у документах, поданих для державної реєстрації, відомостям, що містяться в Єдиному Державному реєстрі чи інших інформаційних системах, використання яких передбачено цим Законом., Агафонова О.С. , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Також Заявником додано до заяви рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації та повідомлення про відмову у вчиненні вказаних вище реєстраційних дій із зазначенням підстав таких відмов.

Крім того, Заявник зазначає, що 13.03.2024 йому стало відомо, що 05.03.2024 ОСОБА_2 знову подала на реєстрацію Заяву про вчинення реєстраційних дій щодо внесення змін про керівника ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту України», до якої також додано протокол Правління Федерації від 15.02.2024.

Станом на дату звернення до суду із заявою вказана реєстраційна дія не вчинена і перебуває на розгляді державного реєстратора Агафонової О.С.

Відтак, Заявник зазначає, що внаслідок описаних вище дій існує ризик вчинення реєстраційних дій на підставі, на його думку, підробленого протоколу.

Відповідно до частини 10 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як «у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії».

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Зазначена правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі №916/3479/19, від 07.09.2020 у справі № 904/1766/20, від 19.10.2020 у справі №916/30/20 від 16.12.2020 у справі № 915/2460/19.

Однак, Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зазначав, що господарський суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача (Заявника), а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки такі обмеження господарюючого суб`єкта можуть призвести до незворотних наслідків.

Позивач (фізична особа) звертаючись з даною заявою про забезпечення позову зазначає суду про існування у нього намірів на звернення до суду з позовом з вимогами немайнового характеру, які зазначалися судом раніше.

Так, Позивачем фактично вчиняються дії задля відновлення його думку порушених корпоративних прав щодо діяльності як члена Правління ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту України» шляхом скасування протоколів Правління Федерації від 15.02.2024 та 22.02.2024, оскільки на його переконання існує обґрунтований ризик того, що на підставі зазначених протоколів будуть проведені відповідні реєстраційні дії, зокрема зміна керівництва, і така незаконно обрана особа зможе вчиняти юридично значимі дії щодо Федерації, які матимуть відповідні правові наслідки.

Однак, Заявником у поданій заяві не зазначено та не обґрунтовано, які саме «відповідні правові наслідки» у разі не вжиття заходів забезпечення позову призведуть до істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних саме прав (корпоративних) Заявника при тому, що на сторінці 12 заяви Заявник зазначає, що метою вжиття заходів забезпечення позову фактично є: недопущення «незаконно» обраної особи до вчинення юридичних дій щодо Федерації ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту України», тобто в цілому до юридичної особи, вищим колегіальний керівним органом якого є Правління.

На переконання суду, обрання належного, відповідного до предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.01.2024 у справі № 50/155 (910/1455/23).

Відтак, на переконання суду, наміри Заявника заявити позов з метою захисту своїх корпоративних прав жодним чином не повинні спричиняти блокування діяльності ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту України», а тому заявлені заходи забезпечення позову на переконання суду не відповідають вимогам адекватності та співмірності з правом, за захистом якого Заявник має намір звернутися до суду.

Сам по собі факт прийняття рішень від 15.02.2024 та 22.02.2024 правлінням ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту України», який на переконання Заявника стосується його прав та інтересів і є незаконним, не може автоматично свідчити про наявність безумовних підстав для вжиття судом заходів забезпечення позову у обраний ним спосіб оскільки державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, здійснюється виключно на підставі рішення уповноваженого органу управління юридичної особи (у даному випадку колегіального) у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Так, підстави забезпечення позову, передбачені статтями 136, 137 ГПК України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити їх наявність, та визначити, яким чином невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, на захист яких подається позов.

У заяві, що наразі розглядається, такі ризики не доведені Заявником та відповідно не можуть бути встановлені судом.

Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

За приписами статей 73-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що подана Заявником заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню з підстав необґрунтованості та недоведеності суду необхідності вжиття останніх, які в свою чергу на переконання суду є такими, що не передбаченні чинним законодавством, не є адекватними та співмірними.

Керуючись статтями 136-139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 18.03.2024 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Дата підписання повного тексту ухвали: 18.03.2024

Суддя Антон ПУКАС