ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.03.2024м. ДніпроСправа № 904/5757/23
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр"(вх.№7322/24 від 13.02.2024) про ухвалення додаткового рішення з розподілу витрат позивача на правову/правничу допомогу у справі
про стягнення 8 226 грн. 90 коп.
Без повідомлення (виклику) представників сторін
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2024 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (50014, м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., вул. Руденка, буд. 2; ідентифікаційний код 37665038) до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4; ідентифікаційний код 14282829) про стягнення 8 226 грн. 90 коп. - задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4; ідентифікаційний код 14282829) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (50014, м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., вул. Руденка, буд. 2; ідентифікаційний код 37665038) 6 563 (шість тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 69 коп. - заборгованості, 302 (триста дві) грн. 48 коп. - 3% річних, 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 11 коп. - інфляційних нарахувань та 2 683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 80 коп. - витрат на сплату судового збору.

Позивач у заяві (вх.№7322/24 від 13.02.2024) про ухвалення додаткового рішення з розподілу витрат позивача на правову/правничу допомогу по справі просить ухвалити додаткове рішення у справі №904/5757/23 про стягнення з АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на користь ТОВ "Житлокомцентр" витрат за надані послуги з професійної правничої/правової допомоги пропорційно задоволеним вимогам.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (вх.№7322/24 від 13.02.2024) про ухвалення додаткового рішення з розподілу витрат позивача на правову/правничу допомогу прийнято до розгляду, постановлено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №904/5757/23 здійснювати без повідомлення (виклику) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач у заяві (вх.№9604/24 від 27.02.2024) просить відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" про ухвалення додаткового рішення у справі №904/5757/23 про стягнення з АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на користь ТОВ "Житлокомцентр" витрат за надані послуги з професійної правничої/правової допомоги пропорційно задоволеним вимогам у повному обсязі та зазначає про те, що: - з позову вбачається, що він носить шаблонний характер та аналогічний позов вже подавався до суду, але за інший період нарахувань; - враховуючи умови укладеного договору від 23.10.2023 між ТОВ "Житлокомцентр" та адвокатом Зарівною С.В. слід вважати передчасним стягнення заявлених витрат, адже рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2024 у даній справі ще не набрало законної сили; - відповідач вважає неспівмірним заявлені позивачем вимоги, підтверджені лише актом прийому-передачі на суму 4 000 грн. 00 коп. без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, що свідчить, зокрема, про неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань.

Позивач у запереченні (вх.№10571/24 від 04.03.2024 на заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу просить задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" у справі №904/5757/"3 та ухвалити додаткове рішення про стягнення витрат за надані послуги з професійної правової/правничої допомоги з відповідача - пропорційно задоволеним вимогам та зазначає наступне: - витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено; - вартість адвокатських послуг у справі №904/5757/23 є значно заниженою порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах, що спростовує домисли відповідача про необґрунтованість та неспівмірність вартості послуг правової допомоги, отриманої позивачем від адвоката Зрівної С.В.

Як вбачається, у рішенні судом не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" про ухвалення додаткового рішення з розподілу витрат позивача на правову/правничу допомогу по справі суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із статтею 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення; суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання; неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви; додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається, у позовній заяві позивачем було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається з сум судового збору та витрат на правову/правничу допомогу, на час подання позову судові витрати становлять 2 684 грн. 00 коп. та витрати на правову/правничу допомогу за складання позовної заяви у розмірі 4 000 грн. 00 коп., також позивачем очікується понести у зв`язку з розглядом справи 10 000 грн. 00 коп. у разі незгоди відповідача з позовом, а саме: участь адвоката у судових засіданнях, оформлення відповідей, заперечень, додаткових пояснень. До позовної заяви позивачем додано відповідний попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно з яким, зокрема, витрати на професійну правову/правничу допомогу на час подання позовної заяви склали - 4 000 грн. 00 коп. (а.с.8).

Отже, заяву про ухвалення додаткового рішення з розподілу витрат позивача на правову/правничу допомогу позивачем подано з дотриманням строку, встановленого нормами процесуального закону.

Згідно з частинами 1-2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, частинами 4-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес до справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В підтвердження факту понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, надано:

- копію договору від 23.10.2023 про надання професійної правової/правничої допомоги (а.с. 69-70);

- копію акту прийому-здачі наданих послуг за договором від 23.10.2023 про надання професійної правової/правничої допомоги (а.с. 71);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Зарівна С.В. (а.с. 72).

Як вбачається, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр", як клієнтом, та адвокатом Зарівною Світланою Володимирівною було укладено договір від 23.10.2023 про надання професійної правової/правничої допомоги (надалі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що клієнт доручає та оплачує, а адвокат бере на себе зобов`язання надати за дорученням клієнта правничу/правову допомогу: складання, оформлення позовної заяви до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам на користь клієнта за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг вулиця Дишинського, будинок 54 квартира 5, з направленням до судової інстанції; Також представляти інтереси клієнта та вести від імені клієнта справу за даним позовом у суді територіальної юрисдикції та у всіх судових інстанціях України з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу за зустрічним позовом.

Адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу в межах та порядку, передбачених законодавством України і цим Договором (пункт 1.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору вартість послуг, що надаються адвокатом, за домовленістю сторін, складає фіксовану винагороду (гонорар) за складання та оформлення позовної заяви передбаченої предметом договору з формуванням матеріалів справи та направленням до суду - 4 000 грн.00 коп. ( чотири тисячі гривень 00 копійок), складання відповіді на відзив - 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 коп.). За участь адвоката у судових засіданнях в суді першої інстанції у справі за позовом, передбаченому в п. 1.1., клієнт сплачує гонорар в розмірі 2 000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00 копійок) - одне судове засідання.

Ціна послуг адвоката по предмету договору є сума вартості оформлення позовної заяви з формуванням матеріалів та направленням до суду та вартістю по кількості судових засідань (пункт 4.2 Договору).

Згідно з пунктом 4.3 Договору підтвердженням належного виконання умов цього договору є складання сторонами акту прийому-здачі наданих послуг за ним, але у разі не підписання акту прийому-здачі наданих послуг, то послуги вважаються такими, що надані належними чином та в повному обсязі, якщо їх надання підтверджено фактом виготовлення та передаванням документів, присутністю в судових засіданнях, фактом вчиненням адвокатом, відповідно до умов цього договору дій на користь клієнта, або підтверджено іншим шляхом.

Послуги адвоката сплачуються після набрання рішення суду законної сили, протягом трьох місяців, у справі за позовом, що є предметом даного договору (пункт 4.4 Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору (пункт 7.1 Договору).

Відповідно до підписаного сторонами Акту прийому-здачі наданих послуг за Договором виконавцем - адвокатом замовнику - клієнту надано правничу/правову допомогу : - складено, оформлено позовну заяви до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам на користь клієнта за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг вулиця Дишинського, будинок 54 квартира 5, з формуванням матеріалів (пункт 1 Акту).

Вартість наданих адвокатом та отриманих клієнтом на користь якого було укладено договір, на день оформлення акту прийому-здачі робіт склала: 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень) (пункт 2 Акту).

Сторони не мають один до одного претензій (пункт 3 Акту).

Цей акт с невід`ємною частиною договору про надання правової/ правничої допомоги від 23.10.2023 року (пункт 4 Акту).

Господарський суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Судом здійснено аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, перелік який наведений у Акті прийому-здачі наданих послуг та встановлено, що включення до переліку такої послуг, як оформлення позовної заяви не містить будь-якого правового підґрунтя, оскільки вказана послуги має включатися до робіт зі складання позовної заяви.

Враховуючи вказане, у відповідності до вказаних вище норм, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та документи, на підставі яких позивач просить стягнути вказані витрати, господарський суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним, оскільки становить 4 000 грн. 00 коп., в той час, як:

- предметом спору у даній справі було стягнення заборгованості з житлово-комунальних послуг за Договором від 21.12.2012 про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі (об`єкт №4) в сумі 6 563 грн. 69 коп., а також 3% річних в розмірі 303 грн. 10 коп. та інфляційних нарахувань в розмірі 1 360 грн. 11 коп., судова практика щодо вказаної категорії справ є сталою та не потребує детального вивчення та аналізу станом на конкретний період у часі;

- справа є малозначною та не є складною по своїй суті та за обсягом документів; справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, який призначений для розгляду справ незначної складності;

- обсяг доказів по справі, який підлягав вивченню та аналізу адвокатом, є незначним.

Таким чином, позивачем надані докази, що свідчать про підстави та предмет правової допомоги, наданої адвокатом позивачу.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вказане, у відповідності до вказаних вище норм, дослідивши заяву ухвалення додаткового рішення (щодо витрат на професійну правничу допомогу) та документи, на підставі яких позивач просить стягнути вказані витрати, господарський суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожен має право на професійну правничу допомогу; у випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу; для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура; забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом; витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" унормовано види адвокатської діяльності, а саме серед іншого: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено вище, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2024 позов задоволено частково, а відтак, в силу приписів частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу покладають на сторони пропорційно розміру задоволених вимог та складають 3 999 грн. 70 коп. (4 000 грн. 00 коп. / 8 226 грн. 90 коп. х 8 226 грн. 28 коп.).

Проте, з урахуванням того, що справа не є складною, суд вважає, що обґрунтованою та співмірною вартістю витрат відповідача на професійну правничу допомогу є сума 3 000 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Окремо суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Отже, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" про ухвалення додаткового рішення (щодо витрат на професійну правничу допомогу) підлягає частковому задоволенню.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" про ухвалення додаткового рішення з розподілу витрат позивача на правову/правничу допомогу - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4; ідентифікаційний код 14282829) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (50014, м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., вул. Руденка, буд. 2; ідентифікаційний код 37665038) 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог за заявою - відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання додаткового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання додаткового рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

18.03.2024.