ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3227/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Діброви Г.І., Колоколова С.І.,

(склад суду змінено згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Богацької Н.С.),

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача Глуховецький О.С. свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000217 від 31.08.2017; довіреність від 25.11.2022; договір про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022

від відповідача Рвачов О.О. свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 4056 від 29.06.2022; ордер серія ВІ №1187926 від 27.12.2023

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Цекова Володимира Олеговича

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023, проголошене о12:07 суддею Желєзною С.П. у м. Одесі, повний текст якого складено та підписано 17.11.2023

у справі №916/3227/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес позика

до скаржника

про стягнення 371 722,56 грн. та

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ ) „Бізнес позика звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця (далі ФОП) Цекова Володимира Олеговича про стягнення заборгованості у загальному розмірі 371 722,56 грн., яка складається із прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 149 688,19 грн., прострочених платежів по процентах у розмірі 218 084,37 грн., заборгованості за комісією у розмірі 3 950,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 5 575,84 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за договором про надання кредиту №149435-КС-006 від 09.10.2021 в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 позов задоволено з підстав його обґрунтованості та стягнуто з відповідача на користь позивача кошти, заявлені до стягнення, та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Із зазначеним рішенням місцевого господарського суду не погоджується відповідач, який звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Апелянт звертає увагу на те, що грошові кошти у вигляді кредиту були перераховані позивачем за кредитним договором на поточний банківський рахунок відповідача як фізичній особі, а такі рахунки забороняється використовувати для здійснення підприємницької діяльності. Скаржник вважає, що в даному випадку мало місце звичайне споживче кредитування фізичної особи, а зазначення в кредитному договорі відповідача з використанням статусу ФОП направлено виключно на єдину мету удавано змінити цивільні правовідносини на господарські з метою ухилення від застосування правового регулювання, встановленого Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів», які спрямовані на захист прав позичальників, отже відповідна справа мала розглядатись у цивільному судочинстві враховуючи реальний зміст даних правовідносин, а порушення правил юрисдикції господарський судів є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Також апеляційна скарга містить доводи апелянта стосовно не укладення відповідного договору в силу ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки відповідач не отримував пропозицій укласти електронний договір (оферту) та додаткову угоду до нього з її істотними умовами. Зазначене на переконання скаржника підтверджується доданими ним до апеляційної скарги: скріншотом із особистого кабінету ОСОБА_1 із сайту www.my.bizpozyka.com та копією довідки АТ „Універсал Банк про наявність рахунку, які апелянт просить долучити до матеріалів справи посилаючись на те, що він не приймав участі у розгляді справи у суді першої інстанції, що є поважною причиною їх невчасного подання.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з її доводами та на їх спростування зазначає наступне:

- укладаючи з апелянтом кредитний договір він не мав намір на встановлення інших цивільно-правових відносин ніж ті, які склалися в результаті кредитного договору і апелянтом протилежне не доведено;

- сторони уклали кредитний договір, в наслідок чого виникли цивільно-правові відносини, які виникають незалежно від того, чи є позичальник фізичною особою чи фізичною особою підприємцем;

- апелянт заповнюючи відомості вказав себе саме, як ФОП, зазначивши інформацію про місце здійснення підприємницької діяльності, прибуток за останній місяць, опис підприємницької діяльності, що свідчить про те, що апелянт розумів, що кредит буде надаватись йому не як фізичній особі;

- апелянт після укладення кредитного договору не повернув кредитні кошти;

- апелент самостійно надав номер картки для перерахування кредитних коштів, а після їх отримання використав на власний розсуд, що спростовує його доводи про неможливість використання кредитних коштів для підприємницької діяльності;

- відповідач як на момент укладення кредитного договору так і на момент подання апеляційної скарги є ФОП, який зареєстрований у встановленому законом порядку, а отже твердження апелянта про те, що справа належить до цивільної юрисдикції не відповідає фактичним обставинам;

- доводи апелянта про неможливість подання долучених до апеляційної скарги доказів є безпідставними, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача приймав участь у судовому засіданні 4.09.2023 та зазначив про відсутність клопотань, але просив надати додатковий час для підготовки відзиву, який так і не був ним поданий, як і не були подані будь-які докази у справі;

- довідка АТ „Універсал Банк, долучена апелянтом до апеляційної скарги, не містить дати її видачі та відомостей щодо підписання її ЕЦП уповноваженою особою банку, а тому не може вважатися доказом у справі;

- відповідач не надав жодних доказів, які б підтвердили його доводи та які б можна було вважати більш вагомими з огляду на стандарт доказування встановлений ст. 79 ГПК України;

- є недобросовісними дії апелянта, який у апеляційній скарзі намагається уникнути виконання кредитного договору, заявляючи одночасно про удаваність та неукладеність правочину, суперечать його попередній поведінці: отриманню кредитних коштів та їх використанню.

Також позивач просив здійснити за результатами апеляційного перегляду справи розподіл судових витрат, в тому числі на правову допомогу, при цьому зазначив, станом на день подання відповідного відзиву вже поніс витрати на правову допомогу у розмірі 3 000грн.

4.03.2024 відповідач надіслав клопотання про витребування доказів у позивача додаткових доказів, а саме відеофайлів ідентифікації та верифікації Цекова В.О. як клієнта за договором про надання кредиту №149435-КС-006 від 9.10.2021.

В судовому засіданні 19.03.2024 були розглянуті клопотання відповідача про витребування у позивача додаткових доказів, а саме відеофайлів ідентифікації та верифікації Цекова В.О. та залучення додаткових доказів, які за твердженням відповідача не були заявлені в суді першої інстанції, оскільки він не приймав участь у розгляді справи. У задоволенні зазначених клопотань колегія суддів відмовила, оскільки вони не містять належного пояснення неможливості подання у встановлений строк до суду першої інстанції, враховуючи той факт, що з матеріалів справи вбачається, що повноважний представник відповідача приймав участь у судових засіданням під час розгляду справи місцевим господарським судом, а отже відповідач був обізнаний про її розгляд.

Колегія суддів розглянула матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухала пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2017 між ТОВ „Бізнес позика (Організація) та ТОВ „ФК „Елаєнс (Фінансова компанія), було укладено договір про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на карту) №41084239_14/12/17.

09.10.2021 між ТОВ „Бізнес позика (Кредитодавець) та ФОП Цековим В.О. (Позичальник) було укладено договір про надання кредиту №149435-КС-006, відповідно до п. 1 якого Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 140 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

У п. 1 кредитного договору №149435-КС-006 від 09.10.2021 наведені наступні умови надання кредиту: строк кредиту - 24 тижні; процентна ставка - в день 0,86608054, фіксована; комісія за надання кредиту 21 000,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту - 140 000,00 грн.; термін дії договору - до 26.03.2022; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 308 040,00 грн.; цілі кредиту - для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької господарської діяльності незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності; кредит не є споживчим кредитом.

Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Згідно з п. 2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Графік платежів встановлений пунктом 3 Кредитного договору і містить інформацію щодо дат та сум погашення кредиту, процентів, комісії та розміру загальних платежів.

Пунктом 5 Договору узгоджено, що позичальник підтверджує своє ознайомлення з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, укладає Договір.

За положеннями п. 8 Договору, підписанням останнього позичальник підтверджує, що до укладання Договору він отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема частиною другою ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Згідно з п. 9 Договору, він може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, Договором та Правилами.

Кредитний договір №149435-КС-006 від 09.10.2021 підписаний Цековим В.О. одноразовим ідентифікатором, на підтвердження чого суду було надано довідку, підписану представником, яка містить візуальну форму послідовності дій Клієнта.

19.12.2021 між ТОВ „Бізнес позика та ФОП Цековим В.О. укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №149435-КС-006 від 09.10.2021, відповідно до п. 1 якого Кредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на 19.12.2021 сума неповернутого Позичальником кредиту становить 116 688,19 грн.

Згідно з п. 2 додаткової угоди №1 від 19.12.2021 до договору №149435-КС-006 від 09.10.2021 Кредитодавець та Позичальник домовились, що після укладення додаткової угоди: кредит збільшується на 33 000,00 грн. та Кредитодавець на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а Позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 33 000,00 грн. у строки та на умовах викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого Позичальником кредиту складатиме 149 688,19 грн.

Відповідно до п. п. 3-6 додаткової угоди №1 від 19.12.2021 до договору №149435-КС-006 від 09.10.2021 сторони дійшли згоди продовжити строк кредиту на 71 день та продовжити термін дії договору до 05.06.2022. Після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту: загальна сума отриманого кредиту становить: 149 688,19 грн. (п.1 та п.2.1 додаткової угоди); орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 300 809,46 грн., комісія за зміну умов договору: 4 950,00 грн.

У п. 7 додаткової угоди №1 від 19.12.2021 до договору №149435-КС-006 від 09.10.2021 сторонами було викладено графік платежів у новій редакції, відповідно до якої Позичальник має у повному обсязі повернути кредит та сплатити проценти до 05.06.2022.

Додаткова угода від 19.12.2021 до договору №149435-КС-006 від 09.10.2021 також підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором, на підтвердження чого суду було надано довідку, підписану представником, яка містить візуальну форму послідовності дій Клієнта.

У матеріалах справи містяться Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ "Бізнес позика" (далі - Правила).

За п.п. 3.1.1 Правил, після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію", включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення заявником Договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).

Відповідно до п.п. 4.4.4 Правил вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби, зазначеної в пункту 4.3.1.2 Правил, буде надано позичальником кредитодавцю, належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

Пунктом 5.1 Правил визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Договору (додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернуту суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування.

Згідно з п. 5.2 Правил нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено Графіком платежів.

Положеннями п. 5.4 Правил встановлено, що заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до Графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту (додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

У відповідності з п. 5.6 Правил, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

На підтвердження факту перерахування 09.10.2021 та 19.12.2021 грошових коштів у розмірі 140 000,00 грн. та 33 000 грн. на рахунок ОСОБА_1 позивачем було надано суду довідки ТОВ „ФК „Елаєнс.

Згідно інформаційних довідок від 07.03.2023, виданих ТОВ „Платежі онлайн, ОСОБА_1 здійснював погашення кредиту на веб-сайті ТОВ „Бізнес позика /т. 1, а. с. 45-51/.

08.09.2023 АТ „Універсал Банк на виконання ухвали від 31.07.2023 повідомлено суду, що банківська картка № НОМЕР_1 (на яку позивач перерахував грошові кошти) дійсно була видана ОСОБА_1 .

Також, АТ „Універсал Банк було надано суду виписку по рахунку відповідача за період з 09.10.2021 по 19.12.2021, з якої вбачається, що на рахунок відповідача 09.10.2021 чотирма платежами надійшли грошові кошти у розмірі 140 000,00 грн.; 19.12.2021 двома платежами надійшли грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за відповідним Кредитним договором належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, чим порушив свої відповідні зобов`язання та у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду із цим позовом.

Правовідносини сторін регулюються наступними нормами права.

За положеннями ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України, яка кореспондується зі ст. 174 Господарського кодексу України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Закон України "Про електронну комерцію" регулює відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру (п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах .

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 цієї статті Закону).

Згідно з ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" врегульовано використання підпису в сфері електронної комерції, відповідно до якої якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

За положенням п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким чином, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій Суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

На підтвердження укладення електронного кредитного договору разом з позовною заявою та в якості додатку до неї позивачем було надано до суду візуальну форму щодо укладення електронного кредитного договору (надалі - візуальна форма), з чіткою хронологією укладення останнього. Зазначена візуальна форма є належним та допустимим доказом в розумінні положень чинного законодавства України.

При цьому, в преамбулі візуальної форми, наданої позивачем до матеріалів справи, зазначаються, в тому числі і наступні відомості: - РНОКПП відповідача ); - номер телефону відповідача ( НОМЕР_2 ), який відповідає тому, що був зазначений апелянтом у його апеляційній скарзі).

Крім того, додаткова угода 1 до договору про надання кредиту від №149435-КС-006 від 09.10.2021 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-8851, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому у даній справі належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення Кредитного договору між ФОП Цеков В.О. та ТОВ «Бізнес позика». Зазначене спростовує доводи апелянта щодо не укладення відповідного кредитного договору.

Окрім викладеного, колегія суддів також зазначає, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2- 383/2010).

Відповідачем під час розгляду справи місцевим господарським судом не було надано будь-яких доказів на підтвердження тих обставин, що кредитний договір відповідачем не укладався, хоча саме відповідач в такому випадку повинен був довести факт неукладення кредитного договору і саме на нього у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України покладено тягар доказування відсутності укладення кредитного договору, що відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.

При цьому, надання вже на стадії апеляційного перегляду в якості доказів не укладення між сторонами відповідного кредитного договору скріншоту із особистого кабінету Цекова В.О. із сайту www.my.bizpozyka.com та копії довідки АТ „Універсал Банк про наявність рахунку, які апелянт просив долучити до матеріалів справ, посилаючись на те, що він не приймав участі у розгляді справи судом першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставним та не приймає до уваги на підставі ч.3 ст.269 ГПК України, оскільки відповідні докази не були предметом розгляду місцевим господарським судом, при цьому, винятковості випадку, що є підставою для прийняття таких доказів, у розумінні ст.ст. 80, 269 ГПК України, із підтвердженням цього документально, не встановлено. Крім того, як вже зазначалось відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, його повноважний представник приймав участь у судових засіданням, а отже не був позбавлений можливості подати усі необхідні документи своєчасно.

Таким чином, підписуючи Договір електронним цифровим підписом відповідач підтвердив, що він погоджується виконувати його умови та розуміє їх зміст.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що на виконання зобов`язань за кредитним договором та додатковою угодою до договору ТОВ „Бізнес позика було 09.10.2021 перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 140 000,00 грн., 19.12.2021 - грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн., і в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №149435-КС-006 від 09.10.2021, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ „Бізнес позика позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 149 688,19 грн., заборгованості за комісією у розмірі 3 950,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 218 084,37 грн.. При цьому, розмір заявлених позивачем до стягнення сум та період їх нарахування апелянтом не оскаржується.

Крім того, судом першої інстанції було стягнуто з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу і доводів щодо незаконності рішення в цій частині апеляційна скарга не містить.

Твердження скаржника про те, що грошові кошти у вигляді кредиту були перераховані позивачем за кредитним договором на поточний банківський рахунок відповідача як фізичної особи, в той час, як на думку відповідача такі рахунки забороняється використовувати для здійснення підприємницької діяльності, колегія суддів відхиляє оскільки позивач не може нести відповідальність за використання банківського рахунку, який йому не належить, а тому саме відповідач - ФОП Цеков В.О., який є власником банківського рахунку в АТ "Універсал банк", який обслуговується за допомогою банківської карти № НОМЕР_1 , інформацію про яку саме ФОП Цеков В.О. надав позивачу в якості банківського реквізиту, на який слід перераховувати суму кредиту, несе відповідальність та можливі ризики, включаючи і негативні наслідки. При цьому, зазначені обставини ніяким чином не свідчать про те, що між сторонами встановлені відносини, які випливають із споживчого кредитування фізичної особи, відповідач як на момент укладення кредитного договору так і на момент подання цієї апеляційної скарги є фізичною особою підприємцем, який зареєстрований у встановленому законом порядку і підстав для розгляду відповідної справи в цивільному судочинстві не має.

Таким чином твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови, а тому не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів залишає апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Цекова Володимира Олеговича без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 у справі №916/3227/23- без змін.

Судові втрати, пов`язані з апеляційним розглядом справи, відповідно до правил ст. 129 ГПК України не відшкодовуються.

На підставі ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Цекова Володимира Олеговича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 у справі №916/3227/23 без змін.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.03.2024 о 10:02.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Колоколов С.І.