ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.03.2024 Справа №905/1415/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання) справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ідентифікаційний код 41084239)

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення 48 618,00

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

24.10.2023 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) про стягнення 48 618,00грн. заборгованості за договором №185152-КС-002 від 24.03.2021 про надання кредиту, у тому числі, суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 24 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах у розмірі 21018,00 грн; суми прострочених платежів за комісією у розмірі 3 600,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №185152-КС-002 від 24.03.2021, що укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, в частині повернення суми кредитних коштів, сплати процентів та комісії. Відповідні суми позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та відшкодувати витрати по оплаті судового збору.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою від 27.10.2023 господарський суд Донецької області зобов`язав Державну міграційну службу України надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , витребував у Міністерства соціальної політики України відомості про її реєстрацію в якості внутрішньо переміщеної особи.

08.11.2023 на адресу суду надійшов лист Державної міграційної служби України, в якому повідомлено суд, що ОСОБА_1 з 05.10.2006 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 10.11.2023 Господарський суд Донецької області прийняв позовну заяву, відкрив провадження по справі №905/1415/23, вирішив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, витребував у Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" інформацію чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 24.03.2021року по 08.08.2023 року включно.

Листом №21176/0/ - 2023/3 від 25.12.2023 Міністерство соціальної політики України електронною поштою повідомило, що адреса листування та фактичного проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 з 09.04.2022. Також повідомлено номер телефону вказаної особи НОМЕР_3 .

30.11.2023 на адресу суду органами поштового зв`язку від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" надійшов лист №81-15-9/9547-БТ від 24.11.2023 про надання інформації.

Згідно положень ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до частин 5 та 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

За даними довідки про доставку електронного листа, що сформована в системі «Діловодство спеціалізованого суду» ТОВ «Бізнес Позика» отримало ухвалу суду до електронного кабінету підприємства у підсистемі «Електронний суд» 10.11.2023. Також документ отримано позивачем на вказану у позовній заяві адресу електронної пошти підприємства 10.11.2023, про що свідчить аналогічна довідка.

Відповідачу ухвала суду від 10.11.2023 направлялась органами поштового зв`язку рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, як на адресу реєстрації відповідача, так і на встановлену адресу для листування, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 01.03.2023 по справі №910/18543/21, від 06.06.2023 по справі №922/3604/21.

Суд намагався направити ухвалу на відому адресу електронної пошти відповідача , однак згідно довідки помилку доставки електронного листа документ не доставлено. Крім того, суд намагався передати телефонограму за відомим номером телефону, однак зв`язок встановити не вдалось.

Суд також бере до уваги, що відповідач мав можливість ознайомитись з всіма процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

З огляду на зазначене, суд вважає, що вчинено всі можливі дії з метою повідомлення відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №3564-IX від 06.02.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

Рішенням зборів суддів Господарського суду №2 від 13.06.2022 року з метою оптимізації знаходження працівників та відвідувачів у приміщенні суду, в залежності від об?єктивних обставин, пов?язаних із збройною агресією, у тому числі інтенсивністю бойових дій у місті Харкові подовжено обмежений доступ учасників судового процесу до приміщення суду та запропоновано дистанційне спілкування шляхом електронного та поштового листування, телефонування, участі в судових засіданнях в режимі відеоконференцій, подання документів в електронному вигляді із застосуванням підсистеми «Електронний суд».

Розпорядженням суду №6-р від 25.05.2023 продовжено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області в умовах воєнного стану з урахуванням Рішення зборів суддів від 13.06.2022р. №1, а саме: суддям та працівникам апарату суду виконання посадових обов?язків в змішаному режимі (дистанційно в доступному для них місці в межах Україні або в приміщенні суду (за необхідністю та в умовах безпеки), яке дає можливість упродовж робочого часу забезпечувати отримання, оброблення, реєстрацію, відправлення вхідної та вихідної кореспонденції та відправлення правосуддя; зазначено, що приймаючи до уваги наявність загрози життю, здоров?ю учасників судового провадження при перебуванні у приміщенні Господарського суду Донецької області в місті Харкові, учасникам судових засідань рекомендується утриматись від відвідування приміщення суду, свої процесуальні права та обов?язки реалізовувати з використанням альтернативних способів подачі документів та участі в судових засіданнях.

Приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану, наслідком чого стала дистанційна робота суду у віддаленому режимі, суд розглядає спір в межах розумних строків в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза межами строків, що визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу

В обґрунтування правової позиції позивач посилається на те, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором надання кредиту №185152-КС-002 від 24.03.2021 виконало, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00грн шляхом перерахування на її банківську карточку. Зокрема, спірний договір укладено за ініціативою відповідача, яка була зареєстрована в Особистому кабінеті на веб-сайті Товариства, залишила там анкету про намір отримати кредит. Ознайомившись з надісланою їй електронною поштою пропозицією про укладення договору, ОСОБА_1 погодилась з нею та прийняла на вказаних умовах, підтвердивши свою волю відправленням Кредитодавцю через ІТС попередньо отриманого від нього одноразового ідентифікатора. Даний електронний договір укладено у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник до теперішнього часу не повернула грошові кошти надані в кредит та не сплатила передбачені умовами договору проценти за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою і комісію за надання кредиту у загальному розмірі 48 618,00грн.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на 525, 526, 530, 610, 626, 628, 1049, 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4, 81,162 ГПК України, ст. 60-62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 10.11.2023 відповідачу встановлений строк на подання відзиву на позовну заяву - п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали. Останній попереджений судом, що у разі відсутності відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Ухвала суду направлена на всі відомі адреси ОСОБА_1 , однак останньою не отримані.

Законодавчо встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання рекомендованого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з наявними в ньому документами. Саме на особу, місцезнаходження якої визначено конкретною адресою, покладено обов`язок перевіряти надходження поштової кореспонденції. Однак відповідач, попри визначений для нього Законом України «Про поштовий зв`язок» обов`язок, не забезпечив та не створив умови доставки та вручення йому поштових відправлень за адреси реєстрації або адреси фактично місцезнаходження. Отримання відповідачем ухвали перебувало за межами контролю суду.

Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач під час розгляду справи відзиву суду не надав, ніяким іншим способом своєї правової позиції за заявленим позовом не висловив, доказів на підтвердження поважності причин не можливості вчинення даних дій не надав.

Враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Бізнес Позика» як зареєстрована юридична особа здійснює наступні види економічної діяльності: 64.92 Інші види кредитування (основний). 64.19 Інші види грошового посередництва.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, ТОВ «Бізнес Позика» зареєстровано як фінансова установа (розпорядження комісії від 06.04.2017 №961, реєстраційний номер 13103600, серія і номер свідоцтва ФК №880, дата видачі свідоцтва 06.04.2017).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що містяться у відповідному витязі, ОСОБА_1 зареєстрована в якості Фізичної особи - підприємця з 04.06.2019. Основний вид діяльності: 96.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси. ОСОБА_1 діяльність в якості Фізичної особи-підприємця припинила 29.06.2021 за власним рішенням.

Фізична особа-підприємець Стратулат І.В. 24.03.2021 шляхом введення логіну (особистого номера телефону заявника) зареєструвалася в Інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) на веб-сайті ТОВ «Бізнес Позика» https://bizpozyka.com, де при реєстрації було сформовано її Особистий кабінет, та заповнила Анкету на отримання кредиту.

В Анкеті клієнта ФОП ОСОБА_1 навела своє особисті дані, а також в «Інформації стосовно бажаного кредиту» вказала електронну адресу позичальника: stratylatira ІНФОРМАЦІЯ_1 ; фінансовий номер телефону позичальника: НОМЕР_4 ; номер банківського рахунку /банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_1 .

24.03.2021 ТОВ «Бізнес Позика» направило Фізичній особі-підприємцю Стратулат Ірині Вікторівні в Особистому кабінеті пропозицію (оферту) укласти Договір № 185152-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Зі сторони ТОВ «Бізнес Позика» через Інформаційно-телекомунікаційну систему направлено ФОП Стратулат І.В. одноразовий ідентифікатор G-2735 на вказаний Позичальником в анкеті в Особистому кабінеті номер телефону НОМЕР_4 , котрий ним було введено/відправлено. Позичальник підтвердила належність їй вказаного з метою отримання кредиту карткового рахунку НОМЕР_1 та факт неможливості доступу до нього третіх осіб.

Фізична особа-підприємець Стратулат І.В. в цей же день шляхом надсилання Кредитодавцю через ІТС одноразового ідентифікатора G-2735 електронного повідомлення SMS-повідомлення прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №185152-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.

За таких обставин 24.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (Кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Стратулат Іриною Вікторівною (далі - Позичальник) укладено Договір про надання кредиту №185152-КС-002 (далі - Договір кредиту) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 1 Договору кредиту Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 24 000,00грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - Правила, а разом - Договір).

Сторонами за умовами Договору надання кредиту погоджено, що Кредит надається строком на 16 тижнів, де першим днем є дата списання коштів з рахунку Кредитодавця. Плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,77500669 процентів за кожен день користування Кредитом. Комісія за надання кредиту - 3600,00грн. Термін дії Договору: до 14.07.2021р. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 42 240,00грн.

У пункті 2 Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору, а саме, встановлено, що у період з 07.04.2021 по 14.07.2021 відповідач повинен був щомісячно сплачувати суму 5 280,00грн. в тексті пункту 3 Договору викладено таблицю, в яку дату конкретно відповідач повинен сплатити вказану суму та складові частини кожного платежу, зокрема, розмір комісії, процентів за користування кредитом, частини основної заборгованості у кожному платежу.

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця https:/bizpozyka.com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, дотримуватись їх та, відповідно, укладає Договір (пункт 5 Договору).

У пункті 8 Договору сторони визначили, що підписання цього договору Позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало шляхом перерахування грошових коштів в сумі 24 000,00грн 24.03.2021 на банківську картку Позичальника НОМЕР_1 , вказану ФОП Стратулат І.В. при заповнені анкетних даних в Особистому кабінеті.

За інформацією, що міститься у листі Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"№81-15-9/9547 -БТ від 24.11.2023 банківська картка НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ).

Згідно виписки з банківського рахунку № НОМЕР_5 (банківська картка НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_1 , яка надана Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" в якості додатку до вказаного листа у вигляді електронного документу, 24.03.2021 на означений картковий рахунок відповідача надійшов платіж в сумі 24000,00грн.

З розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 не здійснено жодного платежу на погашення кредиту. Станом на 14.07.2021 у Позичальника утворилась заборгованість за Договором № 185152-КС-002 від 24.03.2021 про надання кредиту в загальному розмірі 48 618,00грн, що складається з сум прострочених платежів: по тілу кредиту - 24 000,00грн; по процентах - 21 018,00 грн; за комісією - 3 600,00 грн. що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, поданих запереченнях і поясненнях сторін, проаналізувавши спірні правовідносини, що склалися між сторонами, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Приписами статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За змістом принципу диспозитивності господарського судочинства, визначеного у статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).

Аналізуючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у відповідності до частини другої статті 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Згідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Виходячи зі спірних правовідносин, суд визнає, що укладений між Сторонами Договір про надання кредиту №185152-КС-002 від 24.03.2021 за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором.

За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 («Позика») цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору ( частина друга статті 1054 ЦК України).

Тим самим у межах кредитного договору Позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікованої ставки Національного банку України.

Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України.

Причиною виникнення спору між сторонами у цій справі є питання наявності або відсутності правових підстав щодо стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитом і нарахованими процентами за користування кредитними коштами, а також комісії.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 цього Закону електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За правилами, викладеними в статтях 7,8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець (замовник, споживач), який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт) (абзац 1 частини першої статті 10 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону).

Згідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону).

Частиною сьомою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Положеннями частини першої статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону).

Матеріалами справи встановлено, що укладенню правочину між позивачем та відповідачем передував вхід ОСОБА_1 на веб-сайт ТОВ «Бізнес Позика» за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, залишення заявки на отримання кредиту, в якій нею було вказано номер свого карткового рахунку. Відповідач прийняла пропозицію Кредитодавця, надіславши позивачу через ІТС одноразовий ідентифікатор G-2735 електронного повідомлення SMS-повідомлення.

Без вчинення вказаних дій з боку Позичальника кредитний договір між ними, на розсуд суду, не був би укладений. Відтак, господарський суд вважає, що укладення договору про надання кредиту у запропонованій формі та на умовах позивача відповідало внутрішній волі відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту в електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційної системи між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено за домовленістю сторін, з дотриманням порядку вчинення електронних правочинів, визначеного Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ «Бізнес Позика», нормами Закону України «Про електронну комерцію». Електронний договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора та у відповідності до абзацу другого частини другої статті 639 Цивільного кодексу України вважається укладеним у письмовій формі. При цьому позивачем були здійснені необхідні дії щодо ідентифікації позичальника, підтвердження його згоди з умовами договору. Електронний договір включає всі істотні умови для відповідного виду правочину.

Відтак сторонами здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків.

Належність банківської картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та отримання на неї відповідачем кредитних коштів за спірним договором підтверджується інформацією Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" та випискою з цієї банківської картки.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок ( частина третя статті 1049 ЦК України).

У розумінні положень статей 1054, 1048 і 1049 ЦК України основними зобов`язаннями за кредитним договором є повернення суми кредиту та сплата процентів за користування кредитними коштами.

За змістом частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Приписами частини першої статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно з частиною першою статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Обов`язок Боржника здійснити повну та своєчасну оплату кредиту, процентів за користування кордитом та комісії до закінчення терміну його дії передбачено пунктом 3 Договору про надання кредиту №185152-КС-002 від 24.03.2021 щодо встановлення графіку платежів та пункту 4.2.2.2. Правил.

Положеннями статей 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання Боржнику необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати щомісячних платежів за кредитом, процентів за користування кредитними коштами, комісії, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Враховуючи умови пункту 3 Договору, в якому встановлені терміни повернення кредитних коштів у період з 07.04.2021 по 14.07.2021 в сумі 5 280,00грн ( у кожному платежі частина основної заборгованості, розмір комісії, процентів за користування кредитом) суд вважає, що строк повернення кредиту, комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом є таким, що настав.

З наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку вбачається, що заборгованість ФОП Стратулат І.В. станом на 14.07.2021 у загальному розмірі становить 48 618,00грн, з яких прострочені платежі: по тілу кредиту - 24 000,00грн; по процентам за користування кредитом - 21 018,00 грн; комісії за надання кредиту - 3 600,00грн.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 вказала на те, що, визначаючи розмір заборгованості, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Визначаючи розмір заборгованості, суд враховує, що представлений позивачем розрахунок є повним, узгоджується з умовами кредитного договору, а вказана в ньому сума боргу та період її утворення підтверджується вищенаведеними доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 7.5. Правил закінчення строку розрахунку не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору та невиконання договору, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наведена процесуальна норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов?язаннями, пов?язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП (навіть ліквідований, як у даному випадку) відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Господарський суд має юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спору, у якому стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб?єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов?язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала у постановах від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18, від 5 червня 2019 року у справі № 904/1083/18, від 9 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18.

ОСОБА_1 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що містяться у відповідному витязі, на момент укладання договору була зареєстрована в якості Фізичної особи - підприємця, діяльність в якості Фізичної особи-підприємця припинила 29.06.2021 за власним рішенням.

Як вбачається з Анкети клієнта, грошові кошти були отримані нею для здійснення саме підприємницької діяльності.

Як наслідок, виходячи з змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, суд вважає, що дана справа повинна розглядатися в господарському суді.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 як Позичальник не виконала свої зобов`язання за Договором про надання кредиту №185152-КС-002 від 24.03.2021 в частині своєчасної та в повному обсязі сплати щомісячних платежів з повернення кредиту, внаслідок чого на 14.07.2021 утворилась заборгованість перед позивачем у загальній сумі 48 618,00грн, яка належним чином доведені і документально підтверджена, тому вимоги позивача є обґрунтованими та наявні правові підстави для стягнення цієї простроченої заборгованості з відповідача в судовому порядку.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства та визначені процесуальним законом стандарти доказування, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному розмірі.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в сумі 2147,20грн.

Керуючись ст.ст. 12,13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 123,129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 48 618,00грн. заборгованості за договором №185152-КС-002 від 24.03.2021 про надання кредиту, у тому числі, суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 24 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах у розмірі 21018,00 грн; суми прострочених платежів за комісією у розмірі 3 600,00 грн задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м.Київ, б.Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ідентифікаційний код 41084239) заборгованість за договором №185152-КС-002 від 24.03.2021 про надання кредиту, а саме, суму прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 24 000,00 грн; суму прострочених платежів по процентах у розмірі 21018,00 грн; суму прострочених платежів за комісією у розмірі 3 600,00 грн, судовий збір в сумі 2147,20грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду підписано 18.03.2024.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова