ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Справа № 924/98/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Саврій В.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області, постановлену 02.02.2024 (суддя Димбовський В.В.) у справі № 924/98/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз"

про стягнення 71 763 859,90 грн заборгованості зі сплати основного боргу за добовий небаланс природного газу, 6 741 863,79 грн пені, 2 388 857,98 грн 3% річних, 19 091 441,17 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 02.02.2024 зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про визнання пункту 13.5 Договору транспортування природного газу № 9 від 04.02.2020 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницьгаз" недійсним з моменту укладення повернуто заявнику без розгляду.

Мотивуючи свою ухвалу, суд першої інстанції вказав, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", скориставшись правом подачі відзиву на позов у визначений судом строк, зустрічний позов не подав. Відтак, з огляду на звернення відповідача з зустрічною позовною заявою у справі № 924/98/23 з порушенням вимог ч. 1 ст.180 ГПК України, суд дійшов висновку про повернення останньої без розгляду на підставі частини шостої цієї статті Кодексу.

Не погоджуючись із вказаним процесуальним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 02.02.2024 та прийняти нове рішення, яким прийняти зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз" до провадження.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не було враховано тих обставин, що відбулася заміна Голови Правління товариства та було відкликано повноваження представників АТ "Оператор ГРМ", залучених до участі у справі попереднім керівництвом та які здійснювали представництво неналежним чином. Зокрема, ними не був вчасно поданий зустрічний позов та не вчинено інші процесуальні дії. При цьому вказує, що у зв`язку із даними обставинами, разом із зустрічним позовом представником АТ "Оператор ГРМ" було подано обґрунтоване клопотання про повернення до підготовчого засідання, яке також судом першої інстанції було залишено без задоволення. Водночас звертає увагу, що місцевий господарський суд мав спершу залишити зустрічний позов без руху на підставі частини 5 статті 180 ГПК України. Також апелянт вважає, що АТ "Оператор ГРМ" фактично було позбавлене доступу до правосуддя через надмірний формалізм суду першої інстанції у питанні щодо строків звернення із зустрічним позовом.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 02.02.2024 у справі № 924/98/23; апеляційну скаргу постановлено розглянути без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується із доводами апелянта та вказує, що місцевий господарський суд обґрунтовано повернув зустрічний позов відповідача, як це передбачено положеннями частини 6 статті 180 ГПК України, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 02.02.2024 у справі № 924/98/23 - без змін.

Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши матеріали справи № 924/98/23, проаналізувавши наявні докази та доводи учасників справи, а також перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з норм ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Отже, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України щодо її подання.

Частиною першою ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 46 ГПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно положень ч. 1 ст. 180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

При цьому, частиною 8 ст. 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.02.2023.

Також зазначеною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - до 14.02.2023 та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - до 22.02.2023.

Від відповідача 13.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Водночас, скориставшись правом подачі відзиву на позов, останній не подав у визначений судом строк зустрічний позов.

В подальшому, ухвалою суду від 20.04.2023 було зупинено провадження у справі № 924/98/23 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/686/21 та поновлено провадження у справі № 924/98/23 ухвалою суду від 02.01.2024, підготовче судове засідання призначено на 10.01.2024.

Відповідач, повідомлений належним чином про поновлення провадження у даній справі, не подав зустрічну позовну заяву й після поновлення провадження та в межах підготовчого судового засідання.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.01.2024 закрито підготовче провадження по справі № 924/98/23 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 26.01.2024.

Вказаною ухвалою встановлено вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, визначених частиною 1 ст. 177 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26.01.2024, серед іншого, було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача від 18.01.2024 про повернення до стадії підготовчого провадження та встановлення додаткового строку для підготовки та подачі доказів, клопотання від 25.01.2024 про відкладення розгляду справи.

Поряд з цим, відповідач звернувся із зустрічним позовом лише 30.01.2024, тобто через тривалий термін після закінчення строку для подання відзиву та із значним пропуском строку - майже рік.

Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку до зустрічної позовної заяви не додане та по тексту заяви не вбачається.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 02.02.2024 у справі № 924/98/23 констатовано звернення представника відповідача з зустрічною позовною заявою у справі № 924/98/23 з порушенням вимог ч. 1 ст. 180 ГПК України, останню повернуто без розгляду.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідач не був позбавлений права та можливості подати клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку із обґрунтуванням поважності причин його пропуску у порядку ст.119 ГПК України. Однак, як встановлено колегією суддів, відповідач всупереч вказаній нормі, наданим йому правом не скористався, оскільки ні в поданій зустрічній позовній заяві, ні у вигляді окремої заяви до неї не викладав окремої вимоги про поновлення процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви.

Апеляційний суд вважає за необхідне також звернути увагу, що закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених положеннями Господарського процесуального кодексу України. Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Отже, враховуючи відсутність клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу зустрічного позову та відповідно відсутність обґрунтування поважності пропуску такого строку відповідачем, приймаючи до уваги рівність процесуальних прав сторін згідно п.3 ч. 2 ст. 46 ГПК України, суд позбавлений можливості автоматично відновлювати процесуальний строк, оскільки це може призвести до надання переваги одній стороні перед іншою та порушити принцип змагальності сторін, передбачений ст. 13 ГПК України, а також вимоги щодо об`єктивності, безсторонності суду.

Положеннями ч. 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відтак, апеляційний суд зауважує, що наслідки пропуску строку для подання зустрічної позовної заяви знаходяться виключно у площині відповідальності самого позивача за зустрічним позовом.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості вчасно подати зустрічний позов та вчинити інші процесуальні дії, оскільки відбулася заміна Голови Правління та було відкликано повноваження представників АТ "Оператор ГРМ", які здійснювали представництво в суді неналежним чином не заслуговують на увагу з огляду на їх суб`єктивний характер.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположник свобод" щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (постанова Верховного Суду від 07.08.2020 у справі № 754/10996/19).

Крім того, колегія суддів враховує, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28.10.1998 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001).

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог чинного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

З огляду на викладене, враховуючи невиконання самим же відповідачем вимог Господарського процесуального кодексу України, зокрема, щодо вчасного подання зустрічного позову, відповідні доводи апелянта про позбавлення його доступу до правосуддя через надмірний формалізм суду першої інстанції не заслуговують на увагу та не приймаються апеляційним судом.

Крім того, після закриття 10.01.2024 підготовчого провадження та призначення справи до озгляду по суті на 26.01.2024 пред`явлення та спільний розгляд зустрічного позову з первісним позовом Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Посилання заявника на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі № 922/2115/19, щодо можливості суду першої інстанції прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження, та необхідність врахування їх при розгляді даної справи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у вказаних справах мали місце інші фактичні обставини, відмінні від обставин у цій справі, а тому висновки, викладені в них, не є релевантними для перегляду оскаржуваної ухвали у межах даної справи.

Твердження скаржника про те, що місцевий господарський суд мав спершу залишити зустрічний позов без руху на підставі частини 5 статті 180 ГПК України судом відхиляються, оскільки подання зустрічного позову із пропуском строку (ч. 1 статті 180 ГПК України) є підставою для його повернення, про що прямо зазначено у частині шостій цієї статті Кодексу.

Враховуючи, що зустрічний позов подано відповідачем з порушенням вимог ч. 1 ст.180 ГПК України, за відсутності клопотання про поновлення процесуального строку на його подання, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Хмельницької області від 02.02.2024 у справі № 924/98/23 відповідає матеріалам справи та ґрунтується на чинному законодавстві.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року у справі № 924/98/23 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Матеріали оскарження ухвали суду у справі № 924/98/23 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Саврій В.А.