ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. Справа№ 911/2071/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

секретар судового засідання Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: Коротенко Р.О. (в залі суду);

від відповідача: Прокопець О.М. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро"

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2023, повний текст рішення складено 12.12.2023

у справі № 911/2071/23 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Фізичної особи підприємця Гусєва Володимира Олексійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23 заяву Фізичної особи-підприємця Гусєва Володимира Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2071/23 задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" на користь Фізичної особи-підприємця Гусєва Володимира Олексійовича 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.

Додаткове рішення мотивоване тим, що дослідивши додані до заяви про ухвалення додаткового рішення документи, а також ті, що містяться в матеріалах справи, суд вважає підтвердженою належними та допустимими доказами суму судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн, надану позивачу адвокатським об`єднанням "Український правовий захист" в особі адвоката Коротенка Р.О. Так, враховуючи категорію та складність справи, в межах якої позивачем отримано адвокатські послуги, об`єм роботи, проведеної адвокатом при підготовці позовної заяви та під час розгляду справи, а також, задоволення позову, з урахуванням критеріїв пропорційності та розумності, суд вважає обґрунтованим розмір покладених на відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 20 000,00 грн. Належних доказів або обґрунтувань, у тому числі, розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справі, позивачем не надано, у зв`язку з чим, суд вважає, що останнім не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 ГПК України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23, Товариство з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження відповідно до п.1 ч.2 ст. 256 ШПК України; скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ФОП Гусєва В.О. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

Скаржник вважає, що позивач не довів та не підтвердив, що ним було понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, з огляду на те, що:

- позову заяву було підписано особисто позивачем та подано до суду, відповідно суд першої інстанції не обґрунтував у додатковому рішенні, яким чином було взято до уваги види наданої правничої допомоги згідно п. 1-3 акту № 1 прийому-передачі наданих послуг від 07.11.2023, укладеного між позивачем та його адвокатом;

- договір про надання правової допомоги № 2 від 28.07.2023, тобто, адвокат не міг вчиняти дії, передбачені у п. 1-3 акту, у зв`язку із тим, що не мав повноважень та не був у правовідносинах, щодо надання послуг позивачу, а повноваження адвоката виникли з 28.07.2023;

- позивачем не підтверджено належним доказом того, що адвокатом у справі було затрачено 3 години на представництво інтересів позивача у Господарському суді Київської області, зокрема не зазначено кількість судових засідань та їх тривалість;

- судом першої інстанції не взято до уваги, що у акті позивачем та адвокатом зазначено вид послуги, одиниця виміру, попередній об`єм, ціна за одиницю послуги та попередня загальна вартість як правової допомоги.

Узагальнені доводи додаткових пояснень у справі

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що ним надані відповідні докази, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Позивач зазначив про те, що між ОСОБА_1 та ФОП Гусєвим В.О. до подання заяви, було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 26.06.2023, у зв`язку з тим, що після укладення договору про надання правої (правничої) допомоги від 26.06.2023 між адвокатом та позивачем, змінилась організаційно-правова форма здійснення адвокатської діяльності, шляхом заснування адвокатського об`єднання, у зв`язку із чим, в подальшому, укладено договір № 2 від 28.07.2023.

Позивачем дотримано вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України та подано заяву від 29.09.2023 про долучення доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, в якій зазначено, що позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку із розглядом справи у сумі орієнтовно 20 000,00 грн, а після прийняття судом першої інстанції рішення у справі № 911/2071/23 від 07.11.2023 позивачем через "Електронний суд" 11.11.2023 було надіслано заяву від 08.11.2023 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 911/2071/23.

Також позивач зазначив про те, що адвокатом на представництво інтересів позивача у Господарському суді Київської області за весь час розгляду справи № 911/2071/23 по факту витрачено більше ніж 3 години, але враховуючи кількість судових засідань, в п. 4 акту наданих послуг, вказано, що на представництво витрачено 3 години.

На думку позивача, при винесенні додаткового рішення у справі № 911/2071/23 судом першої інстанції враховано категорію та складність справи, в межах якої позивачем отримано правничу допомогу, об`єм роботи, проведеної адвокатом при підготовці позовної заяви та під час розгляду справи, а також ціну позову в розмірі 666 297,57 грн, з урахуванням критеріїв пропорційності та розумності, суд правомірно вважав обґрунтованим розмір покладених на відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у сумі 20 000,00 грн, що у відсотковій пропорції складає 3% від ціни позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/2071/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23. Призначено справу № 911/2071/23 до розгляду у судовому засіданні 27.02.2024.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.11.2023 року у справі № 911/2071/23 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гусєва Володимира Олексійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" на користь Фізичної особи-підприємця Гусєва Володимира Олексійовича 491 982,34 грн основного боргу, 158 396,46 грн 20% штрафу, 10 880,25 грн інфляційних втрат, 5 038,52 грн 3% річних та 9 994,46 грн витрат по сплаті судового збору.

Позивачем подано заяву б/н від 08.11.2023 (вх. № 9048 від 14.11.2023) про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/2071/23, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

У поданій заяві позивачем зазначено про те, що позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у сумі орієнтовно 20 000,00 грн. На підтвердження розміру попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правову допомогу позивачем долучено копію Договору № 2 про надання правової допомоги від 28.07.2023, Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 28.07.2023, Ордеру серія АН №1251356 від 15.09.2023. Крім того, позивачем зазначено, що заява про ухвалення додаткового рішення для розподілу судових витрат буде подана суду протягом 5 днів після прийняття судом рішення згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Так, 26.06.2023 між Фізичною особою-підприємцем Гусєвим Володимиром Олексійовичем (за договором клієнт) та адвокатом Коротенком Романом Олеговичем (за договором адвокат) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов п. 1.1 якого, адвокат зобов`язується надати клієнту послуги з надання правової допомоги, консультацій з правових питань, складання процесуальних документів та представництво в суді інтересів клієнта, а останній зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх у розмірі та порядку, визначених цим Договором.

Згідно п. 3.1 Договору, за роботу виконану адвокатом клієнт здійснює оплату згідно умов, викладених у Додатку №1 до цього Договору, але це не позбавляє клієнта права здійснювати оплату шляхом внесення авансових платежів в розмірі, узгодженому сторонами.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п. 5.1 Договору).

Крім того, 28.07.2023 між Фізичною особою-підприємцем Гусєвим Володимиром Олексійовичем (за договором клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Український правовий захист" (за договором адвокатським об`єднанням) укладено Договір №2 про надання правової допомоги (далі Договір № 2), згідно умов п.1.1 якого, адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги, перелік та види якої визначено у пп. 2.1.1-2.1.7 зазначеного пункту Договору.

Згідно п.п. 4.1, 4.2 Договору № 2, правову допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, що обумовлена даним Договором та Додатком 1 до нього. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Відповідно до п. 4.4 Договору №2, за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором (п. 7.1 Договору №2).

Згідно Додатку №1 до Договору №2, сторони погодили, що адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту в господарській справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічча-Агро" заборгованості за договором сільськогосподарської техніки з екіпажем №25/01/23 від 25.01.2023р., використовувати передбачені ГПК України та іншими законодавчими актами засоби, способи і методи захисту та представництва інтересів клієнта з метою повного представництва інтересів клієнта для максимального задоволення законних вимог та захисту інтересів, а клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар за надання правової допомоги. За надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар, який визначається в твердій грошовій сумі та становить 20 000,00 грн. без ПДВ.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.06.2023, Договору № 2 про надання правової допомоги від 28.07.2023, Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 28.07.2023, Ордеру серія АН № 1219916 від 27.07.2023, Ордеру серія АН № 1251356 від 15.09.2023, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3170 від 25.02.2009, Акту прийому-передачі наданих послуг від 07.11.2023 на суму 20 000,00 грн., квитанцію про сплату винагороди (гонорару) за Договором № 2 від 28.07.2023 на суму 20 000,00 грн. на підтвердження оплати понесених послуг на правову допомогу.

Згідно із протоколом судового засідання 05.12.2023, відповідач просив задовольнити заяву позивача частково.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23 заяву Фізичної особи-підприємця Гусєва Володимира Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2071/23 задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" на користь Фізичної особи-підприємця Гусєва Володимира Олексійовича 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо відсутності підстав для скасування чи зміни додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 у даній справі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3-5 ст. 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Як вже зазначалось, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.06.2023, Договору № 2 про надання правової допомоги від 28.07.2023, Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 28.07.2023, Ордеру серія АН № 1219916 від 27.07.2023, Ордеру серія АН № 1251356 від 15.09.2023, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3170 від 25.02.2009, Акту прийому-передачі наданих послуг від 07.11.2023 на суму 20 000,00 грн., квитанцію про сплату винагороди (гонорару) за Договором № 2 від 28.07.2023 на суму 20 000,00 грн. на підтвердження оплати понесених послуг на правову допомогу.

З наданого до матеріалів справи Акту прийому-передачі наданих послуг від 07.11.2023 вбачається, що адвокатське об`єднання надало, а позивач прийняв юридичні послуги, загальна вартість яких складає 20 000,00 грн. Зазначений акт підписано представниками обох сторін та скріплено їх печатками, у Акті наведено детальний перелік та обсяги послуг, що надавались адвокатським об`єднанням позивачу, розрахунок наданих послуг та загальну вартість таких послуг.

Тобто, позивачем підтверджено належними доказами заявлений розмір судових витрат.

Так, підписання ФОП Гусєвим В.О. позовної заяви не спростовує обставин надання адвокатським об`єднанням правової допомоги щодо її підготовки, оскільки, враховуючи зміст акту прийому-передачі наданих послуг від 07.11.2023, сутність наданої послуги полягала у аналізі документів для підготовки позовної заяви, підготовці позовної заяви, проведенні розрахунків та надсилання позовної заяви з додатками до суду та відповідача, а не у поданні адвокатом до суду позовної заяви в інтересах позивача.

Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.12.2019 у справі № 924/122/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду враховуючи підтвердження позивачем доказами, наявними у матеріалах справи, заявлений розмір судових витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, з урахуванням середнього розміру заробітної плати та ціни позову, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що обґрунтованим розміром покладених на відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги є сума у розмірі 20 000,00 грн.

Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує на тому, що послуги адвоката не охоплюються лише участю адвоката в судовому засіданні, а полягають також і у підготовці до справи та вчиненні інших процесуальних дій від імені та в інтересах клієнта.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує на тому, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена: Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Зазначена правова позиція є незмінною.

Таким чином, скаржником не доведено необґрунтованості та неспівмірності витрат, не надано таких доказів до матеріалів справи, водночас сама лише незгода скаржника з наданою господарським судом першої інстанції оцінкою обставин справи та відповідних доказів не вказує на те, що така оцінка була проведена з порушенням норм права.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обставини відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є предметом оцінки у кожному конкретному випадку, а сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідних доказів, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру тощо не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2023 у справі № 910/6870/21.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи та висновків місцевого суду, а отже колегією суддів відхиляються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення суду прийнято відповідно до вимог процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23 задоволенню не підлягає. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Межиріччя-Агро" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 05.12.2023 у справі № 911/2071/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2071/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 20.03.2024, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Суліма В.В. з 12.03.2024 по 14.03.2024 та перебуванням судді Майданевича А.Г. у відпустці 18.03.2024.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич