ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" березня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3356/23

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до Релігійної організації "Релігійна громада парафія святого архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви

(Православної церкви України) смт Бородянка Київської області",

АДРЕСА_1

про визнання недійсним рішення загальних зборів та статуту в новій редакції

Суддя Христенко О.О.

за участю представників:

від позивача: Русаков С.О., адвокат, ордер серії АР № 11455628 від 31.10.2023;

від відповідача: Щербина Л.А., адвокат, ордер серії АІ № 15110019 від 12.12.2023

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.11.2023 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 б/н від 31.10.2023 (вх. № суду 2835/23) до Релігійної організації "Релігійна громада парафія святого архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви України (Православної церкви України) смт Бородянка Київської області" про визнання недійсним рішення загальних зборів та статуту в новій редакції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що про загальні збори, які відбулись 09.07.2023, не було повідомлено керівника - настоятеля церкви, голову парафіяльної ради та її членів. Збори всупереч вимог чинного законодавства проходили без участі членів релігійної громади, які постійно відвідують храм та приймають активну участь в житті парафії. Внаслідок прийнятих протизаконних рішень, що стосувались статутної діяльності, зареєстровано Статут релігійної організації у новій редакції, змінено керівника, назву та адресу релігійної організації. Вважаючи, що збори проведені з порушенням процедури, визначеної Статутом (в редакції, чинній на момент проведення зборів) та Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", позивач зазначає, що рішення загальних зборів, оформлене протоколом № 1 від 09.07.2023, та нова редакція Статуту мають бути визнані недійсними.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.11.2023 відкрито провадження у справі № 911/3356/23, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений в підготовчому засіданні на 13.12.2023.

12.12.2023 через канцелярію господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 22934/23), в якому відповідач заперечуючи проти позову, зазначає про те, що проведення загальних зборів відбулось з ініціативи групи парафіян, у зв`язку із негативною суспільною думкою, яка склалась щодо позивача під час окупації селища Бородянка. Так, на загальних зборах були присутні 227 осіб, в тому числі був запрошений керівник (настоятель) релігійної громади ОСОБА_1 , результати проведених загальних зборів оформлені Протоколом № 1, Додатками №№ 1, 2 до протоколу від 09.07.2023. Відповідач стверджує про те, що на загальних зборах, оформлених протоколом № 1 від 09.07.2023 брали участь саме члени цієї релігійної громади, повнолітні мешканці, які своєю участю в них ідентифікували себе, як громадяни православного віросповідання. Жодне положення Статуту релігійної громади УПЦ (в редакції станом на 09.07.2023) не обмежувало цих осіб у вільному волевиявленні щодо свого членства у цій релігійній громаді під час проведення загальних зборів релігійної громади. Положення Протоколу № 1 від 31.07.2022 щодо обов`язкового затвердження членства в релігійній громаді на підставі окремого рішення загальних зборів та видачу посвідчень такого членства, не підлягає застосуванню в силу прямої норми п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи» від 17.01.2019 № 2673-VIII.

Ухвалою господарського суду від 13.12.2023 підготовче засідання було відкладено на 15.01.2024.

15.01.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 378/24).

В підготовчому засіданні 15.01.2024 судом було оголошено перерву до 07.02.2024.

06.02.2024 через систему «Елетронний суд» від відповідача надійшли заперечення (вх. № 1274/24) на відповідь на відзив.

В підготовчому засіданні 07.02.2024 судом було оголошено перерву до 21.02.2024. Однак, у зв`язку із оголошенням 21.02.2024 у місті Києві сигналу «повітряна тривога», яка тривала 1 год. 09 хв. з 12:11 до 13:21, судове засідання з розгляду справи №911/3356/23 не відбулось; ухвалою суду від 21.02.2024 підготовче засідання було призначено на 06.03.2024.

05.03.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання (вх. № 2360/24) про долучення доказів, проти задоволення якого представник відповідача заперечував.

06.03.2024 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання (вх. № 3127/24) про зупинення провадження у справі № 911/3356/23, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 906/1330/21.

В обґрунтування означеного клопотання позивач зазначив про необхідність зупинення провадження у справі № 911/3356/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 906/1330/21 з огляду на подібність правовідносин у цих справах та зауважив, що за наслідками перегляду справи № 906/1330/21 у постанові Великої Палати Верховного Суду міститиметься правовий висновок про застосування норми права у таких правовідносинах.

Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вже наявні правові висновки Верховного Суду з подібних правовідносин, викладені у постановах у інших справах.

Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 911/3356/23 до перегляду справи № 906/1330/21, що перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 7 ч. 1, ч. 3 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Отже, приписами п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України забезпечений механізм наступної можливості правильного застосування певної норми права судами першої та апеляційної інстанції через врахування майбутніх висновків палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду щодо суперечливих або неоднозначних тлумачень такої норми права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини» - на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмета позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

За такої умови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як такі, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини» таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Як випливає з наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей, палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 20.06.2023 передала на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 906/1330/21.

Мотивуючи наявність підстав для передачі справи № 906/1330/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, судді палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначають, що особливістю цієї справи є те, що позивач як керівник Релігійної організації «Українська православна Свято-Покровська церква» заперечує, що рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту було ухвалено уповноваженими членами релігійної громади. Тому питання членства в релігійній громаді є одним з ключових у цьому спорі.

Крім того, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 906/1330/21 дійшла висновку, що рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту, що були зареєстровані державною адміністрацією, внаслідок чого релігійна громада позивача втратила правоздатність, є «обмеженням» прав позивача сповідувати свою релігію спільно з іншими особами, що гарантовано ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та тлумачиться у поєднанні зі ст. 11 цієї Конвенції.

Суд зауважив, що ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» чітко передбачено можливість прийняття рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади. Такі положення застосовні якщо відповідно до вимог статуту (положення) релігійної громади можливо встановити кількість членів релігійної громади.

Водночас, на думку суддів палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в Законі існує прогалина щодо вирішення цього питання, якщо релігійна громада, користуючись своїм правом самостійно вирішувати свої внутрішні справи, не визначила у статуті на власний розсуд порядок прийняття нових та виключення існуючих членів, порядок обліку членів громади. Так само Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації» не регламентує правовий статус вірян (прихожан) церкви, що ототожнюють себе як члени релігійної громади, але не визнаються такими її керівником тощо.

Враховуючи викладене в ухвалі про передачу справи № 906/1330/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду судді палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наголосили на необхідності в межах цієї справи перевірити, чи вплинув фактичний процес реалізації та застосування Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи» № 2673-VIII від 17.01.2019, на гарантовані Конституцією та Конвенцією права позивача. У зв`язку з цим, на їх думку, суд має вирішити такі питання: 1) яким чином визначається членство в релігійній громаді, якщо статутом не передбачено фіксоване членство та відсутній облік членів релігійної громади; 2) яким чином визначається правомочність (повноважність) загальних зборів (дві третини від кількості членів релігійної громади) приймати рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту, якщо статутом не передбачено фіксоване членство та облік членів релігійної громади; 3) чи порушуються прийняттям рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту права керівника (настоятеля) релігійної організації, що не згодний з таким рішенням, якщо він його оскаржує з підстав прийняття неповноважними членами організації; 4) чи є рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях втручанням у право первісної релігійної громади та її настоятеля, що не згодний з рішенням про зміну підлеглості, сповідувати свою релігію спільно з іншими у розумінні ст. 11 у поєднанні зі ст. 9 Конвенції. Чи було порушено таке право відповідно до конкретних обставин справи.

Верховний Суд в означеній ухвалі також вказав, що існує значна кількість судових справ, що пов`язані зі зміною підлеглості релігійної громади, які розглядаються як в судах господарської, так і в судах цивільної юрисдикцій.

Беручи до уваги наявність прогалини в законодавчому регулюванні питання визначення необхідної кількості членів релігійної громади для прийняття рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту у разі, коли загальна кількість членів не визначена, ураховуючи необхідність вирішення питання застосування аналогії закону чи права у цій справі, а також зважаючи на те, що питання у справі стосується захисту прав людини і основоположних свобод, що гарантуються Конституцією України та Конвенцією, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 27.07.2023 прийняла до розгляду справу № 906/1330/21.

Надалі Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 21.02.2024 повідомила учасників справи № 906/1330/21, що судове засідання відбудеться 03.04.2024.

З огляду на матеріали справи № 911/3356/23 предметом позову є вимоги настоятеля Релігійної організації Українська православна церква святого архистратига Михайла до Релігійної організації «Релігійна громада парафія святого архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт. Бородянка Київської області» про: визнання недійсним рішення загальних зборів «Релігійної організації Українська православна церква парафія святого архистратига Михайла», які оформлені протоколом № 1 від 09.07.2023; визнання недійсним прийнятий на загальних зборах 09.07.2023 Статут «Релігійної організації Українська православна церква парафія святого архистратига Михайла» у новій редакції із зміною найменування на «Релігійна організація «Релігійна громада парафія святого архистратига Михаїла Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт. Бородянка Київської області».

Так, звертаючись до суду із позовом у справі № 911/3356/23 позивач вказував про неповідомлення керівника - настоятеля церкви, голову парафіяльної ради та її членів про проведення загальних зборів, які відбулись 09.07.2023. Збори всупереч вимог чинного законодавства проходили без участі членів релігійної громади, які постійно відвідують храм та приймають активну участь в житті парафії. Позивач вважає, що збори були проведені з порушенням процедури, визначеної статутом та Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації», внаслідок прийнятих на цих зборах незаконних рішень, що стосувалися статутної діяльності, зареєстровано статут Релігійної організації в новій редакції, тому рішення загальних зборів, оформлене протоколом № 1 від 09.07.2023 та нова редакція Статуту мають бути визнані недійсними.

З огляду на те, що як у справі № 911/3356/23, так і у справі № 906/1330/21 позивачі просять суд, зокрема визнати недійсними рішення загальних зборів релігійних організацій про зміну їх підлеглості в організаційних та канонічних питаннях, оскільки на думку позивачів такі збори були скликані в порушення вимог ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» неуповноваженими особами, відтак вказані рішення унеможливлюють реалізацію ними релігійних прав та задоволення духовних потреб, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини у справі № 911/3356/23 та у справі № 906/1330/21 є подібними як за предметним, так і за суб`єктним критеріями.

З урахуванням викладеного суд вважає, що висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у справі № 906/1330/21 матиме значення для надання правової оцінки, зокрема щодо застосування норм ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» у справі № 911/3356/23, та, зважаючи на те, що питання у цій справі стосуються захисту прав людини і основоположних свобод, що гарантуються Конституцією та Конвенцією, а вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі та задля забезпечення єдності судової практики, дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, суд дійшов висновку про пов`язаність цих справ та об`єктивну неможливість розгляду справи № 911/3356/23 до вирішення справи № 906/1330/21.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі № 911/3356/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 906/1330/21.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання (вх. № 3127/24 від 06.03.2024 ) ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 911/3356/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 906/1330/21 задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі № 911/3356/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі № 906/1330/21.

3. Зобов`язати сторони повідомити Господарський суд Київської області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 911/3356/23.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України .

Ухвалу підписано 14.03.2024.

Суддя О.О. Христенко