ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4362/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Христенко А.О.

розглянувши справу за позовом: Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (вул. Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22, м. Одеса, 65114)

до відповідача: Державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях (вул. Героїв Сталінграду, 36, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600)

про стягнення 37055,69 грн,за участю представників учасників справи:

від позивача: Польщіна Т.Л.;

від відповідача: не з`явився.

УСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь держави Україна суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у розмірі 37055,69 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину ухилення відповідача від сплати на користь держави вартості шкоди, спричиненої внаслідок забруднення поверхні води в акваторії Бузького лиману ТОВ Порт Очаків (внутрішні територіальні води України), у зв`язку з витоком нафтопродуктів з судна Дунайська-154, власником якого є відповідач.

17.01.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 93-101, 106-114, т.1), в якому відповідач просить суд поновити йому строк для подання відзиву та відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі з таких підстав: відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів вини саме відповідача у події, яка мала наслідком спричинення витоку нафтопродуктів; зі схемі відбору поверхових вод, що є частиною акту відбору поверхових вод від 12.10. 2021 № 92, вбачається, що в акваторії порту знаходились інші судна, але не вказано їх найменування, та не вказано, що ці судна також були оглянути; огляд місця події відбувався за відсутності представника відповідача.

26.02.2024 позивачем були подані суду додаткові письмові пояснення (а.с. 119-133, т.1), в яких позивач наголосив про таке: враховуючи, що про факт порушення вимог природоохоронного законодавства, а саме про забруднення морського середовища, Інспекція дізналась не з повідомлення АМПУ чи ТОВ «Порт Очаків», а з повідомлення Очаківського відділу поліції у м. Очаків, та у подальшому цей факт знайшов своє підтвердження, перевірка повідомлення про факт аварійного витоку проводилась Інспекцією в межах повноважень, визначених ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»; в акті відбору проб води від 12.10.2021 №92 та схемі, що є додатком до цього акту, відсутні посилання на наявність інших плавзасобів, які б могли бути джерелом забруднення морського середовища, а візуально витік відбувався саме з підтопленого т/х «Дунайська-154», при цьому відповідачем не додано жодного доказу на спростування цих обставин; враховуючи, що судно було пошкоджене та підтоплене, а також з огляду на відсутність на його борту капітану та екіпажу, що виключало можливість встановлення та виявлення державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища особи, яка допустила вказане правопорушення, протокол про вчинення адміністративного правопорушення в порядку ст. 254 КУпАП Інспекцією не складався.

07.03.2024 позивачем було подано суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (а.с. 138-153, т.1). Як зазначив позивач, докази ним подані у зв`язку з виниклими у судовому засіданні 26.02.2024 питаннями та після отримання відповіді від Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на запит позивача.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.10.2023 позовну заяву Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було залишено без руху із встановленням позивачу десятиденного строку для усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалою суду від 30.10.2023 позовну заяву Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4362/23; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено у справі судове засідання для розгляду справи по суті на 23 листопада 2023 року о 14:00.

Ухвалою суду від 23.11.2023 судом було повернуто заяву Державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях від 23.11.2023 за вх. ГСОО № 42972/23 без розгляду.

23.11.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 18 грудня 2023 року об 11:00.

18.12.2023 суд протокольною ухвалою оголосив перерву у судовому засіданні до 15.01.2023 об 11:00.

Судове засідання 15.01.2024 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Бездолі Д.О. на лікарняному.

Ухвалою суду від 26.01.2024 судом було призначено судове засідання у цій справі на 12 лютого 2024 року об 11:40.

12 лютого 2024 року суд протокольною ухвалою оголосив перерву у судовому засіданні до 26.02.2024 о 14:00, а 26 лютого 2024 року до 07.03.2024 о 15:30.

У судовому засіданні 07.03.2024 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Наказом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 01.10.2021 № 1253 (а.с. 129-131, т.1) приписано, зокрема, уповноваженим особам Зінкіну К.С. та Літвінову С.С. у перiод з 01 по 31 жовтня 2021 року взяти участь у заходах державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства в межах територіальних одиниць областей, не пов`язаних з проведенням перевiрок суб`єктiв господарювання. Зазначеним державним службовцям Інспекції доручено пiд час здiйснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства проводити вiдбiр проб об`єктiв довкiлля при виникненнi надзвичайних ситуацiй, пов`язаних iз забрудненням навколишнього природного середовища.

12.10.2021 на території ТОВ «Порт Очаків» уповноваженою особою Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) у присутності головного інженера Салія Ю.Б., який від підпису відмовився, був складений акт обстеження (а.с. 21, т.1), яким встановлено, що: станом на 12.10.2021 (12год.00хв.) під час огляду акваторії Бузького лиману ТОВ «Порт Очаків» встановлено, що з плавзасобу «Дунайська-154», який знаходиться у півзатопленому стані у південній частині акваторії, відбувається витік речовин за запахом схожих на нафтопродукти; площа забруднення склала 2400 кв.м.; на акваторії ТОВ «Порт Очаків» в наявності нафта у вигляді плям і плівки, що покриває значні ділянки поверхні води, які не розриваються при хвилюванні водної поверхні. До вказаного акту обстеження додано схему розташування т/х «Дунайська-154» на території ТОВ «Порт Очаків» (а.с. 22, т.1).

12.10.2021 уповноваженою особою Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) у присутності уповноваженого представника ТОВ «Порт Очаків» був складений акт відбору проб води № 92 (а.с. 15-17, т.1). Згідно з актом, проби були відібрані з поверхневих вод Бузького лиману ТОВ Порт Очаків у зв`язку зі зверненням та згідно з рейдовим наказом від 01.10.2021 № 1253.

За результатом вимірювань показників відібраних проб води уповноваженими особами позивача було складено протокол вимірювання показників складу та властивостей проб вод № 92 (а.с. 18-20, т.1), відповідно до якого, за результатом вимірювання було виявлено наявність нафтопродуктів у відібраних пробах.

19.10.2021 позивач звернувся до ТОВ «Порт Очаків» з листом (а.с. 12, т.1), в якому просив надати інформацію щодо вжитих заходів з локалізації та ліквідації забруднення, факт якого встановлено 12.10.2021, а також надати всі наявні документи щодо власника судна.

У відповіді на вищевказаний лист (а.с. 13, т.1) ТОВ «Порт Очаків» повідомило про, зокрема, про таке: по факту повідомлення про надзвичайну подію прибула аварійна група ТОВ "Порт Очаків", яка негайно розпочала виконання аварійних робіт по локалізації забруднення шляхом встановлення захисних бонів по всьому периметру притопленої баржі; 13.10.2021 про факт розливу забруднюючої речовини повідомлено директора ДП ВШ «Устьдунайводшлях» та поставлено вимогу про вжиття негайних заходів щодо локалізації й запобіганню подальших витоків забруднюючих речовин, а в подальшому здійснити підйом судна; власником грунтовідвізної шаланди «Дунайська-154», яка входила в склад земкаравану «Тіксі», є ДП ВШ «Устьдунайводшлях»; керівництво ДП ВШ «Устьдунайводшлях» неодноразово повідомлялось про те, що фактичний технічний стан земкаравану "Тіксі" не дає надії на те, що ні капітани суден, ні екіпажі не зможуть забезпечити безпечну стоянку в майбутній осінньо-зимовий період та пропонували вивести до 05.10.2014 року з акваторії ТОВ «Порт Очаків» судна компанії.

На підтвердження обставини належності судна «Дунайська-154», регістровий номер 2-031001, відповідачу позивач до матеріалів справи долучив копію класифікаційного свідоцтва № 108-12665-12 (а.с. 14, т.1), а також лист Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (а.с. 144, т.1), яким повідомлено, що за наявною інформацією, яка міститься в електронних версіях Державного суднового реєстру України і Суднової книги України встановлено, що станом на 12.10.2021, в Державному судновому реєстрі України № 10 (Ізмаїл), під номером 975 від 16.06.2001 наявні відомості щодо судна «Дунайская-154»», 1966 року побудови, місце побудови - м. Кілія, власник - ДП Водних шляхів «Устьдунайводошлях», адреса на момент реєстрації - м. Ізмаїл, вул. Героїв Сталінграда, 36. В цей же час суд зазначає, що відповідачем обставина належності ДП ВШ «Устьдунайводшлях» судна «Дунайська-154» не заперечується.

17.11.2021 позивачем було складено претензію (а.с. 23-24, т.1) на адресу відповідача щодо відшкодування останнім завданих Державі збитків внаслідок порушення вимог правоохоронного законодавства у розмірі 1013,32 доларів США. Розрахунок суми збитків позивачем здійснено згідно з Положенням про порядок обчислення розміру відшкодування та сплати збитків, заподіяних внаслідок забруднення із суден, кораблів та інших плавучих засобів територіальних і внутрішніх морських вод України, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 16.01.2021 № 16 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.03.2021 р за №406/3 6098 та Методики обчислення розміру збитків від забруднення нафтою, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2003 № 631 (а.с. 25-26, т.1). На підтвердження обставини направлення претензії відповідачу позивач до матеріалів справи долучив список поштових відправлень та фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 18.11.2021 (а.с.27-28, т.1).

У зв`язку з тим, що відповідач не задовольнив вищевказану претензію позивача, останній звернувся до суду за захистом порушених прав із вимогами до відповідача про стягнення суми шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, у розмірі 37055,69 грн, що еквівалентно 1013,32 доларів США, станом на день складення позову 14.09.2023.

Відповідачем заперечень щодо вірності здійсненого позивачем розрахунку суду не подано.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Стаття 13 Конституції України визначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За змістом ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у забрудненні та засміченні вод.

Статтею 111 Водного кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

За змістом статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 70 визначено, що визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ст. 59-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення забруднення і засмічення територіальних і внутрішніх морських вод внаслідок скидів із суден, здійснених без дозволу спеціально уповноважених на те державних органів або з порушенням встановлених правил, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від тридцяти п`яти до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За змістом ст. 257 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 3 Порядку перевірки, взяття проб води та проведення їх аналізу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 828 (далі Порядок № 828) у разі виявлення видимих слідів нафти чи нафтовмісних або інших забруднюючих речовин в межах акваторії морського порту адміністрація порту та територіальний і міжрегіональний територіальний орган Держекоінспекції (далі - екологічна інспекція) діють відповідно до Порядку взаємодії державного підприємства Адміністрація морських портів України та Державної екологічної інспекції із забезпечення дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища у разі виявлення випадків скидання суднами (плавзасобами) забруднюючих речовин у межах акваторії морського порту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 р. № 670.

Пунктом 5 Порядку № 828 відбір проб води у місці забруднення здійснюється державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища (далі - державні інспектори) у присутності уповноважених представників адміністрації морського порту.

Відповідно до п. 11 Порядку № 828 вимірювання показників складу та властивостей води у відібраних пробах води здійснюється суб`єктами, які в установленому порядку уповноважені (акредитовані) на здійснення вимірювань у сфері регульованої на законодавчому рівні метрології під час здійснення контролю за станом навколишнього природного середовища (вод).

Згідно з п. 3 Методики обчислення розміру збитків від забруднення нафтою, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2003 № 631 (далі Методика № 631) збитки від забруднення нафтою включають, зокрема, збитки від забруднення навколишнього природного середовища (у тому числі прямі збитки внаслідок погіршення стану навколишнього природного середовища, загибелі риби, гідробіонтів, кормових організмів, порушення нерестовищ) та втрачені внаслідок такого забруднення доходи (втрата потомства риби тощо).

Відповідно до п. 4 Методики № 631 4. за фактом скидання нафти із судна складається протокол про порушення природоохоронного законодавства, зразок якого затверджується Міндовкіллям у встановленому порядку.

Пунктом 6 Методики № 631 визначено, що маса скинутої нафти розраховується за такою формулою: Мі = Мз + Мо, де Мі - маса скинутої нафти, тонн; Мз - маса нафти, зібраної з водної поверхні та берегової смуги, тонн; Мо - маса нафти (тонн), яка залишилася на поверхні води після проведення заходів з ліквідації наслідків забруднення, що розраховується за такою формулою: Мо = Мп х S х 10(в ступ.(-6)), де Мп - маса нафти на 1 кв. метр водної поверхні, визначена на підставі результатів аерозйомки та візуальної товщини нафтової плівки, г/кв. метр (візуальна товщина нафтової визначається згідно з додатком до Методики); S - площа розливу нафти на поверхні води, кв. метрів.

Відповідно до п. 8 Методики № 631 обчислення розміру збитків, завданих внаслідок забруднення навколишнього природного середовища, що сталося у разі витоку або зливу нафти із суден, проводиться у доларах США з урахуванням маси нафти, визначеної згідно з розділом II цієї Методики, та такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 липня 1995 р. N 484 ( 484-95-п ) "Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування збитків, заподіяних внаслідок забруднення із суден, кораблів та інших плавучих засобів територіальних і внутрішніх морських вод України" (далі Такси № 484).

Згідно з п. 11, 12 Методики № 631 обчислення розміру збитків від шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, здійснюється Держекоінспекцією та її територіальними та міжрегіональними територіальними органами на підставі протоколів та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення. Після обчислення розміру збитків оформляється та пред`являється претензія про їх відшкодування.

Відповідно до п. 5 Розділу 1 Положення про порядок обчислення розміру відшкодування та сплати збитків, заподіяних внаслідок забруднення із суден, кораблів та інших плавучих засобів територіальних і внутрішніх морських вод України, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 16.01.2021 № 16 (далі Положення № 16) розмір відшкодування збитків для українських та іноземних судновласників обчислюється державними інспекторами протягом однієї доби з моменту встановлення факту (джерела) забруднення на основі належного документального оформлення матеріалів, що підтверджують факт (джерело) забруднення у порядку встановленому законодавством.

Згідно з п. 1 Розділу 2 Положення № 16 кількість скинутих забруднюючих речовин розраховується на підставі результатів інструментально-лабораторних вимірювань, даних суднових документів та візуальних спостережень.

Відповідно до п. 3-5 Розділу 3 Положення № 16 після обчислення розміру відшкодування збитків Держекоінспекцією або її територіальними та міжрегіональними територіальними органами оформлюється Претензія (додаток 1 до цього Положення). Претензія вручається під розписку капітану судна, іншого плавучого засобу, судновласнику або морському агенту (у разі незгоди отримати претензію особисто надсилається морському агенту та судновласнику рекомендованим листом з повідомленням) не пізніше однієї доби після обчислення розміру відшкодування збитків відповідно до пункту 5 розділу 1 цього Положення. Власник судна не відповідає за шкоду від забруднення, якщо доведе, що ця шкода трапилася у випадках передбачених статтею 305 Кодексу торговельного мореплавства України.

Згідно з статтею 305 Кодексу торговельного мореплавства України власник судна не відповідає за шкоду від забруднення, якщо доведе, що ця шкода трапилася внаслідок: 1) дії непереборних сил; 2) воєнних дій, ворожих дій або народних заворушень; 3) поведінки третіх осіб, які діяли з наміром заподіяти шкоду; 4) несправності вогнів та інших навігаційних засобів, що сталася внаслідок недбалості або інших неправомірних дій властей, які відповідають за підтримання цих засобів у порядку; 5) аварійного скидання господарсько-фекальних вод або сміття внаслідок неприйняття їх портом у встановлений термін після своєчасного подання судном відповідної заяви; 6) подання відправником недостовірної інформації про небезпечний вантаж.

Пунктом 1 Розділу 4 Положення № 16 визначено, що суми збитків відшкодовуються українськими судновласниками, судна яких плавають під прапором України,- у національній валюті (гривня) за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день сплати.

Згідно з п. 5 Розділу 4 Положення № 16 у разі відмови від добровільного відшкодування збитків: Держекоінспекція надсилає капітану порту, в якому знаходиться судно, рішення про заборону на вихід з порту судна; Держекоінспекція або її територіальний чи міжрегіональний територіальний орган оформляє і передає до суду позови в установленому порядку для стягнення їх сум.

Відповідно до Такс № 484 для обчислення розміру відшкодування збитків, заподіяних підприємствами, установами, організаціями і громадянами, іноземними юридичними особами та громадянами внаслідок забруднення із суден, кораблів та інших плавучих засобів територіальних і внутрішніх морських вод України, за скидання у водне середовище нафти та нафтопродуктів розмір відшкодування шкоди встановлений в сумі 329 доларів США за кг.

За змістом ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду

Позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення з останнього суми шкоди в розмірі 37055,69 грн, завданої державі внаслідок забруднення поверхні води в акваторії Бузького лиману ТОВ Порт Очаків (внутрішні територіальні води України), у зв`язку з витоком нафтопродуктів з судна Дунайська-154, власником якого є відповідач.

Так, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У даних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як встановлено судом, позивачем на підставі відповідних актів зафіксовано факт забруднення навколишнього середовища внаслідок витоку нафти із судна Дунайська-154 та після отримання результатів вимірювання показників та властивостей проб води здійснено розрахунок збитків за забруднення територіальних і внутрішніх вод, внаслідок скиду нафтопродуктів на суму 1013,32 доларів США, що відповідає вимогам застосованих судом до спірних правовідносин норм законодавства. За результатом здійсненого розрахунку позивачем було складено та направлено відповідачу претензію, в якій запропоновано сплатити суму нарахованої шкоди, натомість відповідач у добровільному порядку завдану навколишньому природному середовищу шкоду не відшкодував. При цьому, в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо вказаної претензії та щодо вірності здійсненого позивачем розрахунку суми шкоди.

Судом встановлено, що позивач, на підтвердження обставини наявності шкоди, протиправності поведінки відповідача та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою, подав суду відповідні акти, протоколи та інші матеріали, що підтверджують факт забруднення води в акваторії Бузького лиману ТОВ Порт Очаків, у зв`язку з витоком нафтопродуктів саме з судна Дунайська-154. В свою чергу відповідач, який повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень суду не подав. В цей же час суд наголошує, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника, а тому самі лише посилання відповідача на недоведеність позивачем його вини у спірних правовідносинах не спростовують обґрунтованості вимог позивача.

Між цим, за відсутності в матеріалах справи протоколу щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності суд враховує, що аналіз диспозицій ст. 59-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що вона застосовується у разі забруднення і засмічення територіальних і внутрішніх морських вод внаслідок скидів із суден, здійснених без дозволу спеціально уповноважених на те державних органів або з порушенням встановлених правил (Державних санітарних правил і норм скидання з суден стічних, нафтоутримуючих, баластних вод і сміття у водоймища ДСанПІН 199-97, затв. наказом Міністерством охорони здоров`я України №199 від 09.07.1997), а не внаслідок витоку нафти із судна, про що також було наголошено Південно-задіним апеляційним господарським судом у постанові від 21.02.2022 у справі №916/3825/20.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу, заявлені до Державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях, слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у сумі 37055,69 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в сумі 2684,00 грн слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях (вул. Героїв Сталінграду, 36, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600, ) на користь держави Україна (розрахунковий рахунок № UА0014366 фонду охорони навколишнього природного середовища Куцурубівської сільської ТГ, отримувач: Миколаїв.ГУК/тг с.Куцуруб/24062100; казначейство України (ел. адм. подат.): код класифікації доходів бюджету - 24062100, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у сумі 37055 /тридцять сім тисяч п`ятдесят п`ять/грн 69 коп.

3. Стягнути з Державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях (вул. Героїв Сталінграду, 36, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600, ) на користь Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (вул. Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22, м. Одеса, 65114, ) судовий збір в сумі 2684 /дві тисячі шістсот вісімдесят чотири/грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 12 березня 2024 р.

Суддя Д.О. Бездоля