ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5544/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до відповідача: Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення 14830,49 грн заборгованості,

зазначає наступне:

Акціонерне товариство «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», Позивач), використовуючи систему Електронний суд, звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (далі Відповідач) 14830,49 грн заборгованості, з яких: 13145,38 грн заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії, 361,95 грн 3% річних, 572,26 грн інфляційних нарахувань, 701,08 грн заборгованості за надані послуги внаслідок перетікання реактивної електричної енергії, 19,30 грн 3% річних та 30,52 грн інфляційних нарахувань, у зв`язку з неналежним виконанням умов публічного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (до якого приєдналось з 01.01.2019 р. шляхом підписання заяви приєднання) в частині своєчасної та остаточної оплати вартості наданих протягом жовтня-грудня 2022 рр. послуг.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023 р. позовній заяві АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/5544/23 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для її розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 р. прийнято позовну заяву АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5544/23, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі, крім іншого, суд запропонував відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов та докази в обґрунтування своєї позиції з урахуванням вимог статті 165 ГПК України в строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та повідомив учасників справи про необхідність виконання передбаченого частиною 6 статті 6 ГПК України обов`язку в частині реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами та відповідно надає можливість учасниками справи ознайомлюватись із матеріалами справи та подавати документи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль).

Відповідно до сформованої автоматизованою системою діловодства Господарського суду Одеської області довідки 25.12.2023 р. до електронного кабінету АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» доставлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 02.01.2024 р. за адресою місцезнаходження, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

Окрім того, з метою повідомлення відповідача про судове провадження господарським судом розміщено оголошення на офіційному сайті судової влади України.

При цьому, суд враховує, що згідно наявних відомостей в КП «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач вимоги частини 6 статті 6 ГПК України не виконав не зареєстрував електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Таким чином, сторони були належним чином повідомлені про розгляд Господарським судом Одеської області справи № 916/5544/23.

Розгляд справи відбувався поза межами строку, встановленого частиною 1 статті 248 ГПК України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану.

Приписам частини 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Письмового відзиву від Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв не надходило у зв`язку з чим у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так само жодна із сторін не зверталась із клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні із повідомленням сторін.

Дослідивши надані докази, суд встановив:

16.11.2007 р. між ВАТ „ЕК Одесаобленерго" (Постачальник) та Причорноморським державним регіональним геологічним підприємством (Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії за № 1245, за умовами п. 1 якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, величина якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком №2 «Трафік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точка продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатком №7 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» між Постачальником та Споживачем або інша межа обумовлена окремим додатком до Договору.

17.12.2018 р. відповідачем надано позивачу підписану заяву-приєднання про ініціювання приєднання до умов договору споживача про розподіл електричної енергії, у якій повідомляється про приєднання споживача з 01 січня 2019 р. до публічного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, розміщеного на сайті позивача.

11.09.2020 р. було проведено зміну найменування ВАТ „ЕК Одесаобленерго" на АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", що підтверджується випискою та статутом.

Позивачем на виконання зобов`язань за Договором надано послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2022 р. в сумі 1070,90 грн., у листопаді 2022 р. в сумі 2939,14 грн., у грудні 2022 р. в сумі 9135,34 грн., та послуги внаслідок перетікання реактивної електроенергії у листопаді 2022 р. в сумі 481,88 грн., у грудні 2022 р. в сумі 219,20 грн., що підтверджується актами прийняття - передавання наданих послуг за вказаний період.

В подальшому, позивачем були надані відповідачу рахунки за послуги з розподілу та послуги внаслідок перетікання реактивної електроенергії за вказаний період після проведення зазначених нарахувань.

Оскільки відповідачем оплата за отримані послуги з розподілу та послуги внаслідок перетікання реактивної електричної енергії у вказаний період не здійснювалась, позивач, посилаючись на ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", ст.ст. 16, 525, 549, 610, 615, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 220, 230 ГК України звернувся до суду з цим позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на свою користь 14830,49 грн заборгованості, з яких: 13145,38 грн заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії, 361,95 грн 3% річних, 572,26 грн інфляційних нарахувань, 701,08 грн заборгованості за надані послуги внаслідок перетікання реактивної електричної енергії, 19,30 грн 3% річних та 30,52 грн інфляційних нарахувань.

Дослідивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 67 ГК України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 902 ЦК України, в свою чергу, встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

При цьому положеннями статті 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є, укладений між сторонами справи Договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на підставі заяви приєднання від 17.12.2018 р., згідно якої повідомляється про приєднання споживача (відповідач по справі) з 01 січня 2019 р. до публічного договору, розміщеного на сайті позивача.

Так, АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1345 від 06.11.2018 р. провадить господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території Одеської області.

11.06.2017 р. набрав чинності Закон України "Про ринок електричної енергії", який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що оператор системи розподілу має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з розподілу електричної енергії та інші послуги, надані на ринку електричної енергії.

В ході діяльності з розподілу електричної енергії позивач, як оператор системи розподілу, транспортує електричну енергію (активну), що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу. Через електромагнітну незбалансованість електроустановок споживачів, у технологічних мережах виникає електрична енергія (реактивна), яка є технологічно шкідливою циркуляцією електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму.

Зазначені правовідносини регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 р. (далі - ПРРЕЕ).

В той же час, оператор системи розподілу є визначений Законом особою, відповідальною за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. У зв`язку з цим, непобутовий споживач, який експлуатує електромагнітно-незбалансовані електроустановки має сплачувати оператору системи розподілу компенсацію за перетікання реактивної електроенергії згідно обсягів споживання електричної енергії відповідачем та з огляду на технічні параметри електроустановки.

У зв`язку зі змінами у законодавстві України у сфері електроенергетики, АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" припинило діяльність з постачання електричної енергії та з 01 січня 2019 року почало функціонувати як оператор системи розподілу, надаючи відповідачу протягом 2022 року послуги з розподілу та перетікання реактивної електричної енергії.

Відносини виникли між сторонами у справі виходячи з виконання зобов`язань на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил (абз. 1 п. 2.1.5 ПРРЕЕ).

Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (абз. 2 п. 2.1.5 ПРРЕЕ).

Відповідно до абз. 2 п. 2.1.7 ПРРЕЕ, фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

З огляду на вищенаведене, враховуючи надання відповідачем підписаної заяви- приєднання, останній приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного за посиланням: https://www.dtekoem. com.ua/ua

У відповідності до зазначеного договору споживач зобов`язаний сплачувати отримані послуги в строки встановлені договором.

Так, у відповідності до п. 7 Додатку № 4 "Порядок розрахунків" до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, оплата послуг здійснюється Споживачем на підставі виставлених Оператором системи розподілу платіжних документів протягом 5 робочих днів від дня їх отримання. Споживач має можливість самостійно сформувати платіжний документ у веб-сервісі "Особистий кабінет", що розміщений на офіційному сайті Оператора системи розподілу, на підставі фактичних показів засобу(ів) обліку за розрахунковий період, внесених самостійно або Оператором системи розподілу.

Відповідно до Додатку до Договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, а саме п. 7 визначено, що термін оплати платіжних документів не має перевищувати 5 робочих днів з дня отримання (формування) рахунків Споживачем.

Датою отримання Споживачем платіжного документа є день, наступний за тим, коли закінчився строк надання Споживачем звіту про покази засобів обліку за розрахунковий період.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за договором споживання про розподіл електричної енергії (публічний договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії) в частині надання відповідачу послуги з розподілу електричної енергії у жовтні 2022 р. на суму 1070,90 грн., у листопаді 2022 р. на суму 2939,14 грн., у грудні 2022 р. на суму 9135,34 грн., та послуги внаслідок перетікання реактивної електроенергії у листопаді 2022 р. на суму 481,88 грн., у грудні 2022 р. на суму 219,20 грн.

В свою чергу, відповідач, в порушення приписів статей 525, 526, 610, 629, 901, 903 ЦК України, статті 193 ГК України та умов договору вартість отриманих послуг на підставі виставлених рахунків не сплатив.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення 13145,38 грн заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії та 701,08 грн заборгованості за надані послуги внаслідок перетікання реактивної електричної енергії підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Що стосується нарахованих 3% річних, то приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних, то стягненню підлягають три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Стосовно інфляційних втрат, то відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 року у справі №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних та вважає їх правомірними та здійсненими у відповідності до вимоги чинного законодавства України та умов договору.

За відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів погашення з боку відповідача заявлених в позові сум, або заперечень щодо розрахунку суд вважає доведеним факт наявності заборгованості у розмірі 14830,49 грн, з яких: 13145,38 грн заборгованість за надані послуги з розподілу електричної енергії, 361,95 грн 3% річних, 572,26 грн інфляційних нарахувань, 701,08 грн заборгованість за надані послуги внаслідок перетікання реактивної електричної енергії, 19,30 грн 3% річних та 30,52 грн інфляційних нарахувань.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У рішенні від 03.01.2018 р. Віктор Назаренко проти України (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають справедливого балансу між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі Беер проти Австрії (Beer v. Austria).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням приписів частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням приписів частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до відповідача: Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення 14830,49 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (, місцезнаходження: 65070, Одеська обл., м. Одеса, вул. Інглезі, буд. 1) на користь акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (, місцезнаходження: 65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28Б): 13145/тринадцять тисяч сто сорок п`ять/ гривень 38 коп. заборгованості з розподілу електричної енергії; 701/сімсот одну/ гривню 08 коп. заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії; 381/триста вісімсот одну/гривню 25 коп. 3% річних; 602/шістсот дві/ гривні 78 коп. інфляційних нарахувань та 2147/дві тисячі сто сорок сім/грн 20 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає зак онної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 15 березня 2024 р.

Суддя С.Ф. Гут