ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2024 р. Справа№ 911/1939/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн»

на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2023

у справі №911/1939/22 (суддя О.О. Третьякова)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн»

до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

про стягнення 25 185,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі, відповідач або ДП «МА «Бориспіль») про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 25 185,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з 24.02.2022 фактично не надав позивачу послуги з розміщення та зберігання вантажу за авіанакладною AWB №235-46939502 на складах тимчасового зберігання (СТЗ), оскільки не повідомив вантажоодержувача про прибуття вантажу, тривалий час ігнорував неодноразові письмові звернення позивача щодо долі вантажу, обґрунтування строку надання послуг і нарахованої до сплати суми згідно рахунку-фактури №8/116 від 18.04.2022, дати направлення повідомлення про прибуття і розміщення вантажу на СТЗ. За відсутності від позивача замовлення №8/116 від 18.04.2022 на надання послуг (позивач не складав і не звертався до відповідача з таким замовленням), а також договірних відносин з відповідачем про надання послуг, у т.ч. за період, вказаний у рахунку-фактурі №8/116 від 18.04.2022, за відсутності доказів про перебування вантажу за авіанакладною AWB №235-46939502 з 24.02.2022 «під митним контролем», відповідно, за відсутності документального підтвердження факту розміщення та зберігання вантажу на СТЗ, відповідач безпідставно набув належні позивачу на праві власності грошові кошти у сумі 25 185,60 грн, які позивач перерахував на банківський рахунок відповідача, не маючи для цього правових підстав, що потягло за собою виникнення позадоговірних зобов`язань, передбачених статтею 1212 Цивільного кодексу України та, у подальшому, стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення таких коштів як безпідставно набутих.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.10.2023 у справі №911/1939/22 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про стягнення 25 185,60 грн безпідставно отриманих коштів.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд встановив, що фактичні обставини спору між позивачем та відповідачем вказують на те, що у відповідача була правова підстава для отримання вказаних коштів, а саме усно укладений між позивачем та відповідачем договір про надання послуг, про що свідчить виставлення відповідачем позивачу рахунку-фактури №8/116 від 18.04.2022 на загальну суму 25 588,86 грн та наступна його оплата позивачем, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач підписав також акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 20.04.2022, яким схвалив (прийняв) надання відповідачем позивачу послуг з термінального обслуговування та зберігання вантажу на загальну суму 25 588,86 грн, тобто станом на квітень 2022 року позивач визнавав право відповідача на отримання плати у названій сумі за надані йому послуги, у той час, як безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) щодо сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 15.11.2023 (про що свідчить поштовий ідентифікатор Укрпошти на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2023 у справі №911/1939/22 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу та судовий збір за подання позову та апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- між позивачем та відповідачем не укладався договір про надання послуг, жодних послуг зі зберігання вантажу позивач у відповідача не замовляв, замовлення №8/116 від 18.04.2022 на надання послуг позивачем не складалось, відповідачу не надсилалось, у матеріалах справи відсутнє. Оплата рахунку-фактури №8/116 від 18.04.2022 та підписання акту здачі-приймання послуг були здійснені задля отримання товару, необхідного позивачу для ведення господарської діяльності. Враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг, до цих правовідносин беззаперечно слід застосувати положення статті 1212 Цивільного кодексу України;

- публічний договір (оферта), розміщена на офіційному сайті ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», на який посилається відповідач як на єдину підставу виникнення договірних відносин, не поширює свою дію на позивача, оскільки стосується виключно відповідача як обслуговуючої компанії та перевізника, у той час, як позивач є клієнтом, а не перевізником;

- відносини між ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та клієнтами в частині оплати послуг зі зберігання вантажу регулюються Правилами застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг, відповідно до яких ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» як обслуговуюча компанія зобов`язане було повідомити вантажоодержувача (позивача) про прибуття вантажу, з моменту надання якого і починається нарахування оплати за послуги зі зберігання вантажу. Нарахування оплати за зберігання вантажу з дати розміщення товару на СТЗ, без відповідного повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу, могло бути здійснене відповідачем виключно у разі відмови клієнта щодо повідомлення вантажоодержувача або за умови надходження вантажу без супроводжувальних документів. У даному випадку вантаж прибув з товаросупроводжувальними документами, авіаційною вантажною накладною AWB №235-46939502, відмови клієнта щодо повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу не було, однак відповідач повідомив позивача про прибуття вантажу лише 15.04.2022 (до цього часу відповідач не лише не надав позивачу повідомлення про прибуття вантажу, а й ігнорував неодноразові запити із проханням надати інформацію стосовно наявності та стану вантажу);

- відповідно до пункту 4.2.5. Правил застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг дата розміщення вантажу на СТЗ визначається відповідно до інформації в АРМ АСУ ТП, а сам факт розміщення товару на СТЗ засвідчується відбитком штампу посадової особи митного органу «під митним контролем» на товаросупровідних документах. Із наданої відповідачем роздруківки фотознімку екрану не вбачається, що вона містить відомості саме з бази даних АРМ АСУ ТП, а вантаж не було прийнято на зберігання 24.02.2022, про що свідчить відсутність відбитку штампу «під митним контролем».

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

29.12.2023 від відповідача через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач просив суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві відповідач наголосив на тому, що грошові кошти, сплачені позивачем на користь відповідача, не є такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки вказані кошти були сплачені позивачем за надані у повному обсязі послуги термінального обслуговування і зберігання вантажу на підставі виставленого рахунку-фактури №8/116 від 18.04.2022 на суму 25 588,86 грн з ПДВ. Крім того, заперечуючи доводи позивача щодо відсутності рішення митного органу про розміщення вантажу на складі тимчасового зберігання, відповідач вказав, що у відповідності до пункту 10 частини 1 статті 4 Митного кодексу України дозвіл митного органу - це надання особі митним органом усно, письмово (паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення певних дій. Таке рішення було прийнято 24.02.2023 в усній формі, а товар було розміщено на складі тимчасового зберігання та видано позивачу 20.04.2022 після завершення ним усіх митних формальностей та сплати вартості наданих послуг термінального обслуговування і зберігання вантажу за авіаційною вантажною накладною від 19.02.2022 №235-46939502.

29.01.2024 позивач подав через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій наголосив на тому, що до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не долучено жодного належного доказу на підтвердження наявності замовлення послуг зі зберігання вантажу від ТОВ «Юк Дистрибьюшн», дати розміщення вантажу позивача на складі тимчасового зберігання. Позивач був готовий отримати власний товар та почати процедуру митного оформлення (декларування) товарів одразу після його прибуття, однак з незалежних від позивача причин був об`єктивно позбавлений такої можливості, оскільки відповідач не виходив на чисельні усні та письмові звернення позивача з метою отримання власного товару.

У прохальній частині відповіді на відзив на апеляційну скаргу позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» у даній справі передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1939/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2023 у справі №911/1939/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

06.12.2023 матеріали справи №911/1939/22 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2023 у справі №911/1939/22 залишено без руху, роз`яснено представнику «Юк Дистрибьюшн» адвокату Ряполовій-Радченко Г.О., що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду відомості щодо реєстрації електронного кабінету адвоката Ряполової-Радченко Г.О. в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (ЕСІТС) відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України.

14.12.2023 (що підтверджується відміткою Укрпошти на конверті) представник «Юк Дистрибьюшн» адвокат Ряполова-Радченко Г.О. направила на адресу Північного апеляційного господарського суду клопотання про усунення недоліків, надавши суду відомості щодо реєстрації електронного кабінету адвоката Ряполової-Радченко Г.О. в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (ЕСІТС).

20.12.2023 електронною поштою до Північного апеляційного суду від адвоката Ряполової-Радченко Г.О. надійшла заява в доповнення до клопотання про усунення недоліків та заява про вступ у справу в якості представника.

У період з 25.12.2023 по 26.12.2023, члени колегії суддів Михальська Ю.Б., Тищенко А.І. та Скрипка І.М. перебували у відпустках.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2023 у справі №911/1939/22, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі №911/1939/22 є вимога про стягнення 25 185,60 грн, а отже дана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.

Враховуючи наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

01.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» (позивач) в якості клієнта та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» в якості експедитора укладено договір транспортно-експедиторського обслуговування (авіа) №80FA-0042 (далі - Договір від 01.09.2021).

Умовами вказаного договору від 01.09.2021 його сторони погодили умови та строки надання транспортно-експедиційного обслуговування, а також інших послуг, пов`язаних з міжнародним перевезенням вантажів авіаційним та автомобільним транспортом.

У матеріалах справи наявна копія авіаційної вантажної накладної від 19.02.2022 AWB №235-46939502 про поставку від AAA China Limited на користь ТОВ «Заммлер Україна» вантажу загальною вагою 495 кг.

24.02.2022 на офіційному сайті Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (відповідач, Аеропорт) опубліковано оголошення, відповідно до якого аеропорт повідомляє «Що роботу ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» призупинено, Аеропорт не працює, всіх пасажирів аеропорту евакуйовано, злітно-посадкова смуга заблокована. Служби аеропорту працюють у взаємодії з державними органами згідно з інструкцією та чинним законодавством України».

У матеріалах справи наявні скрін-шоти електронних листів ТОВ «Заммлер Україна» від 01.04.2022 на адресу відповідача (), яким вантажоодержувач просив Аеропорт надати інформацію чи вантаж за авіаційною накладною від 19.02.2022 №235-46939502 знаходиться на території вантажного терміналу та які документи необхідні для його отримання.

Електронним листом від 05.04.2022, надісланим на електронну адресу відповідача (), ТОВ «Заммлер Україна» просило Аеропорт надати інформацію щодо вантажу за авіаційною вантажною накладною від 19.02.2022 №235-46939502.

У відповідь на запит вантажоодержувача щодо стану вантажу, відповідач електронним листом від 15.04.2022 з електронної адреси () повідомив, що вантаж по авіаційній накладній від 19.02.2022 №235-46939502 прибув на ім`я отримувача - ТОВ «Заммлер Україна» і на складі тимчасового зберігання в наявності 53 коробки.

Розмитнення вантажу (74 коробки) було здійснено позивачем 16.04.2022, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії митних декларацій від 16.04.2022 №UA100180/2022/014048 та від 16.04.2022 №UA100180/2022/014069.

Позивач звертався до відповідача з електронним листом від 18.04.2022 із проханням надати інформацію по нарахуванню за зберігання вантажу (рахунок-фактура №8/116 від 18.04.2022 (за надані послуги AWB 235-46939502, по 19.04.2022, 495 кг., 52 дні), оскільки відповідно до правил відповідача, а саме, пункту 4.2.1, застосування тарифів на вантажному терміналі, чітко вказано наступне - «послуги за зберігання надаються з моменту повідомлення про прибуття вантажу або з моменту розміщення вантажу. Датою розміщення вантажу в СТЗ визначаються відповідно до інформації в АРМ АСУ ТП». Позивач даним електронним листом просив відповідача надати інформацію про дату розміщення вантажу відповідно до АРМ АСУ ТП. Також позивач просив надати підтвердження про дату повідомлення про прибуття вантажу.

У матеріалах справи наявне підтвердження в отриманні товару за авіаційною вантажною накладною №235-46939502, згідно з яким вантаж було отримано представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» Кононученком О.О. за довіреністю від 19.04.2022 №1904-1.

Вантаж за авіаційною вантажною накладною від 19.02.2022 №235-46939502 було отримано позивачем 20.04.2022, про що свідчить електронна копія акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 20.04.2023 №314232.

Позивач через адвоката звертався до відповідача з адвокатським запитом від 21.07.2022 №01/2107-22, в якому просив надати: інформацію про дату розміщення вантажу на СТЗ за авіанакладними №WMA22020092B, WMA22020092A (від 19.02.2022 №235-46939502) вантажоодержувачем якого є ТОВ «ЮК Дистрибьюшн» відповідно до інформації в АРМ АСУ ТП; документальне підтвердження факту розміщення товарів на СТЗ за авіанакладними №WMA22020092B, WMA22020092A (від 19.02.2022 №235-46939502), вантажоодержувачем якого є ТОВ «ЮК Дистрибьюшн» (відбитком штампа «Під митним контролем» посадової особи регіональної митниці, на товаросупровідних документах); дату надання повідомлення про прибуття вантажу за авіанакладними №WMA22020092B, WMA22020092A (від 19.02.2022 №235-46939502) вантажоодержувачем якого є ТОВ «ЮК Дистрибьюшн», якщо таке надавалось; документальне підтвердження факту надання повідомлення про прибуття вантажу за авіанакладними №WMA22020092B, WMA22020092A (від 19.02.2022 №235-46939502) вантажоодержувачем якого є ТОВ «ЮК Дистрибьюшн», якщо таке повідомлення надавалось.

У відповідь на вказаний адвокатський запит відповідач листом від 07.09.2022 №35-22-272 повідомив, що вантаж по авіаційній вантажній накладній №235-46939502 був розміщений на складі тимчасового зберігання №1 ДП МА «Бориспіль» 24.02.2022 о 2 год. 49 хв. В документах по обслуговуванню вантажу по авіаційній вантажній накладній №235-46939502 відсутній оригінал авіанакладної з відбитком штампу посадової особи Київської митниці, зберігається лише копія авіа накладної, за якою був отриманий вантаж зі складу тимчасового зберігання. Крім того, відповідач зазначив, що у відповідності до внутрішніх документів ДП МА «Бориспіль», інформування вантажоодержувача про надходження вантажу здійснюється фахівцем з обліку та інформування обліково-інформаційної групи (надалі - ОІГ) одразу після реєстрації вантажу, але не пізніше ніж через одну годину після отримання від старшого прийомоздавальника вантажу ВТ/прийомоздавальника вантажу ВТ документів на вантаж. В ніч на 24.02.2022 документи про вантаж MAWB 235-46939502 не були передані в ОІГ, тому повідомлення на електронну пошту ТОВ «Заммлер Україна» не надсилалось. Водночас відповідач зазначив, що з представником ТОВ «Заммлер Україна» ОСОБА_1 постійно тривав діалог стосовно встановлення місця знаходження вантажів даного товару, а всі повідомлення про вантаж ТОВ «Заммлер Україна» після запровадження воєнного стану в Україні надавались ОСОБА_1 за вказаним в авіаційній вантажній накладній 050-060-95-52. Також відповідач вказав, що розрахунок вартості послуг вантажного терміналу проводився відповідно до Правил застосування тарифів про надані послуги, затверджених наказом генерального директора від 07.07.2016 №01-07-98, та Вартості послуг вантажного терміналу ДП МА «Бориспіль» від 02.06.2020 №38-30-34.

Листом від 17.08.2022 №17/08-2022 ТОВ «Заммлер Україна» повідомило позивача, що воно не отримувало повідомлення від відповідача про прибуття вантажу за авіанакладною AWB №235-46939502.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що його не було повідомлено про прибуття вантажу за авіаційною накладною від 19.02.2022 №235-46939502, а тому відповідачем безпідставно здійснено нарахування за послуги термінального обслуговування і зберігання вантажу та виставлено рахунок-фактуру №8/116 від 18.04.2022 на суму 25588,86 грн з ПДВ на оплату вартості наданих послуг. Сплачені позивачем відповідачу платіжним дорученням №6783 від 19.04.2022 грошові кошти у сумі 25588,86 грн на підставі цього рахунку-фактури №8/116 від 18.04.2022 позивач визначає як безпідставно отримані відповідачем та просить стягнути їх з відповідача в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення вказаних вимог, зазначає про наявність у нього правових підстав для отримання зазначених коштів внаслідок фактичного надання відповідачем позивачу послуг термінального обслуговування і зберігання вантажу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 Цивільного кодексу України).

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17).

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17).

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду 27.01.2021 у справі №910/16334/19, від 04.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.12.2021 у справі №910/13182/20).

При цьому, як також вказувалось у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.01.2023 у справі №548/741/21 (провадження №61-1022св22), тлумачення пункту 6 статті 3 та статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти поверненню потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Відповідно до положень статей 11, 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини, інші юридичні факти. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до пункту 101 частини 1 статті 1 Повітряного кодексу України (що встановлює правові основи діяльності в галузі авіації) транспортна накладна (авіаційна вантажна накладна) - оформлений вантажовідправником чи від його імені документ, у тому числі його електронний аналог (у разі застосування), який засвідчує укладення договору про перевезення і прийняття вантажу до перевезення на умовах, визначених у такому договорі.

За положеннями пункту 1 розділу 1 Авіаційних Правил України «Правила повітряних перевезень вантажів» (які поширюються на всіх суб`єктів авіаційної діяльності та визначають умови повітряних перевезень вантажів і є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами авіаційної діяльності) авіаційна вантажна накладна (Air Waybill) - документ, оформлений вантажовідправником чи від імені вантажовідправника, у тому числі його електронна копія (у разі використання), який є підтвердженням укладання договору перевезення між авіаперевізником та вантажовідправником на перевезення та прийняття вантажу до перевезення на умовах, визначених у ньому, а також є квитанцією на отримання вантажу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 24.02.2022 до Міжнародного аеропорту «Бориспіль» прибув вантаж за авіаційною вантажною накладною від 19.02.2022 №235-46939502 загальною вагою 495 кг (74 місця) від AAA China Limited на користь ТОВ «Заммлер Україна».

Як зазначив відповідач, вантаж за авіаційною накладною від 19.02.2022 №235-46939502 прибув до Міжнародного аеропорту «Бориспіль» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» та о 02:49 24.02.2022 був розміщений на складі тимчасового зберігання відповідача (на підтвердження цієї обставини до відзиву на позовну заяву долучений скрін-шот даних, розміщених в автоматизованому робочому місці автоматизованої системи управління технологічними процесами ДП МА «Бориспіль») й у період з 24.02.2022 по 16.04.2022 вантаж перебував під митним контролем Київської митниці Держмитслужби Митний пост «Аеропорт Бориспіль».

Відповідно до частини першої статті 201 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) товари з моменту пред`явлення їх митному органу до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Згідно з приписами пункту 7.4. розділу VІІ Положення про склади тимчасового зберігання, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.2012 №613, прийняте посадовою особою митного органу рішення про розміщення товарів на складі тимчасового зберігання (далі, СТЗ) засвідчується відбитком штампа «Під митним контролем» посадової особи митного органу. Відбиток штампа «Під митним контролем» проставляється на товаротранспортних документах у разі розміщення товарів на СТЗ, розташованих на територіях портів та аеропортів.

Строк тимчасового зберігання товарів і транспортних засобів на СТЗ починається з дня їх фактичного розміщення на СТЗ та закінчується днем завершення їх митного оформлення в обраний декларантом митний режим. Строк тимчасового зберігання товарів і транспортних засобів на СТЗ встановлюється відповідно до статті 204 Митного кодексу України (пункт 7.11 розділу VІІ Положення).

Частина 1 статті 204 Митного кодексу України визначає, що загальний строк тимчасового зберігання товарів під митним контролем становить 90 календарних днів.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 204 Митного кодексу України до закінчення строків зберігання, зазначених у частинах першій третій цієї статті, товари, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, повинні бути задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму.

Згідно статті 242 Митного кодексу України товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 255 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Так, розмитнення вантажу (74 коробки), який був доставлений до Аеропорту 24.02.2024, було здійснено позивачем 16.04.2022, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії митних декларацій від 16.04.2022 №UA100180/2022/014048 та від 16.04.2022 №UA100180/2022/014069.

Вантаж за авіаційною накладною від 19.02.2022 №235-46939502 вагою 495,00 кг

було отримано довіреною особою ТОВ «Заммлер Україна» (експедитором) Кононученко О.О., який діяв на підставі довіреності №1904-1 від 19.04.2022, 20.04.2022 на складі тимчасового зберігання ДП МА «Бориспіль», що сторонами не заперечується.

За змістом пунктів 1-4 розділу ХVII Правил повітряних перевезень вантажів доставка вантажу вважається виконаною, коли доставлений в пункт призначення вантаж переданий вантажоодержувачу відповідно до умов, які визначені договором перевезення. Доставка вантажу здійснюється після погодження вантажоодержувачем відповідних строків та умов, визначених в авіаційній вантажній накладній, та оформлюється квитанцією про одержання вантажу в письмовій формі чи іншим погодженим з авіаперевізником документом. Якщо інше не визначене в авіаційній вантажній накладній, отримання вантажу здійснюється тільки вантажоодержувачем, який зазначений в ній, або особою, що ним уповноважена. Приймаючи авіаційну вантажну накладну чи вантаж, вантажоодержувач відповідає за сплату митних платежів та оплату послуг, пов`язаних зі зберіганням та перевезенням вантажу, якщо інше не передбачено договором перевезення. Авіаперевізник має право перенести строк доставки вантажу залежно від сплати митних платежів та оплати зазначених послуг.

Умови та порядок оплати за послуги, які надаються клієнтам на складах вантажного терміналу ДП МА «Бориспіль», визначені Правилами застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг, які затверджені наказом генерального директора ДП МА «Бориспіль» від 07.10.2016 №01-07-98 та розміщені у загальному доступі на офіційному сайті ДП МА «Бориспіль» в мережі Інтернет за посиланнями https://kbp.aero/wp-content/uploads/2017/07/Tarif_Rules.pdf.

Діючі «Вартості послуг вантажного терміналу аеропорту «Бориспіль» також розміщені у загальному доступі на офіційному сайті ДП МА «Бориспіль» в мережі Інтернет за посиланнями https://kbp.aero/cargoprice/.

Відповідно до пунктів 2, 3.1. Правил застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг, клієнт це фізична чи юридична особа, яка здійснює оплату за послуги надані вантажним терміналом та/або згідно з AWB є перевізником (його агентом), вантажоодержувачем/вантажовідправником.

Отже, ці Правила поширюються на клієнтів, яким у даному випадку виступає позивач як вантажоодержувач товару.

Відповідно до пункту 4.1.2. Правил застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг, затверджених наказом генерального директора Аеропорту №01-07-98 від 07.10.2016, за надані послуги з термінального обслуговування вантажів загального призначення (крім зазначених в пп. 4.1.3. та 4.1.4.) та спеціальних вантажів (крім цінних) з клієнта стягується оплата за:

- кожну AWB або CMR (партію, що оформлена AWB або CMR) (за послуги, які пов`язані з обробкою супровідних документів);

- кожний кілограм вантажу (за послуги, які пов`язані безпосередньо з обробкою вантажу).

Згідно з пунктами 4.2.1., 4.2.5., 4.2.7., 4.4.1. Правил застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг оплата за зберігання імпортного вантажу загального призначення за 3 (три) дні (не враховуючи вихідні та святкові дні) з дати надання повідомлення вантажоодержувачу про прибуття вантажу або з дати розміщення вантажу (у разі відмови клієнта щодо повідомлення вантажоодержувача або за умови надходження вантажу без супроводжувальних документів) здійснюється перевізником в межах стандартної угоди наземного обслуговування.

Дата розміщення вантажу на складі тимчасового зберігання визначається відповідно до інформації АРМ АСУ ТП.

Розрахунок оплати за зберігання залежить від характеру вантажу, зокрема, партія з вагою понад 50 кг (включно) тарифікується за кожний кілограм партії згідно встановленої вартості послуг вантажного терміналу.

Оплата за зберігання та обслуговування вантажу не стягується у разі, якщо вантажоодержувачем є ДП МА «Бориспіль» або його структурний підрозділ.

Відповідно до пункту 2.1.1. Вартості послуг вантажного терміналу аеропорту «Бориспіль», вартість платного зберігання вантажу загального призначення понад 30 днів становить 0,80 грн без ПДВ за 1 кг партії вантажу вагою понад 50 кг за один день.

Як вбачається із матеріалів справи, перевізником вантажу, згідно з авіаційною вантажною накладною від 19.02.2022 №235-46939502, була авіакомпанія «Турецькі авіалінії» (Turkish Airlines).

Відповідач зазначив, що з урахуванням умов підпункту 4.2.1. пункту 4.2. Правил, оплата за зберігання вантажу у період часу з 24.02.2022 (дата розміщення вантажу на складі тимчасового зберігання відповідача) по 26.02.2022 здійснена перевізником Turkish Airlines на користь відповідача в межах діючого додатку В2.2/02.1-14/2-10 від 29.12.2015 до Стандартної угоди IATA про наземне обслуговування (спрощена процедура), а послуги з термінального обслуговування вантажу і його зберігання у період з 27.02.2022 по 20.04.2022 сплачуються позивачем згідно з діючими Правилами і вартостями.

Відповідно до наданих відповідачем розрахунків вартість термінального обслуговування вантажів загального призначення розрахована відповідно до пункту 4.1.2. Правил та становить за одну авіаційну вантажну накладну №235-46939502 (партія, що оформлена авіаційною вантажною накладною №235-46939502) (за послуги, які пов`язані з обробкою супровідних документів) - вартість 63,80 грн без ПДВ (пункт 1.1. Вартості послуг вантажного терміналу аеропорту «Бориспіль»);

- за кожний кілограм вантажу (за послуги, які пов`язані безпосередньо з обробкою вантажу) - 0,55 грн без ПДВ (пункт 1.1. Вартості послуг вантажного терміналу аеропорту «Бориспіль») - 495,00 кг х 0,55 грн = 272,25 грн без ПДВ.

Вартість зберігання вантажу загального призначення, розрахована відповідно до підпункту 4.2.7. пункту 4.2. Правил, становить: за один день за 1 кг партії вантажу вагою понад 50 кг платного терміну зберігання понад 30 днів 0,80 грн без ПДВ (підпункт 2.1.1 пункту 2.1 «Вартості послуг вантажного терміналу аеропорту «Бориспіль»), а саме: 53 дні х 0,80 грн х 495,00 кг = 20 988,00 грн без ПДВ.

Загальна вартість наданих послуг з термінального обслуговування і зберігання вантажу склала: (63,80 грн + 272,25 грн + 20 988,00 грн) + 20% ПДВ = 25 588,86 грн, обрахована відповідачем вірно, у відповідності до наведених вище Правил і діючих Вартостей.

На оплату вартості послуги термінального обслуговування і зберігання вантажу ДП МА «Бориспіль» (відповідач) сформувало рахунок-фактуру №8/116 від 18.04.2022 на суму 25 588,86 грн з ПДВ, який ТОВ «Юк Дистрибьюшн» (позивач) оплатило згідно з платіжним дорученням №6783 від 19.04.2022, що свідчить про прийняття позивачем послуг, наданих відповідачем.

Довірена особа ТОВ «Заммлер Україна» (експедитора) Кононученко О.О., який діяв на підставі довіреності №1904-1 від 19.04.2022, отримав 20.04.2022 на складі тимчасового зберігання ДП МА «Бориспіль» вантаж за авіаційною накладною від 19.02.2022 №235-46939502 вагою 495,00 кг, що підтверджується його особистим підписом у підтвердженні в отриманні, яке видано вантажним терміналом ДП МА «Бориспіль».

20.04.2022 позивач без будь-яких зауважень підписав також акт здачі-приймання робіт (надання послуг) на суму 25 588,86 грн з ПДВ, яким схвалив (прийняв) надання відповідачем позивачу послуг з термінального обслуговування та зберігання вантажу на вказану суму. В акті зазначено, що «Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (наданих послуг) не має.».

Статтями 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вказане, враховуючи те, що Правила застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг є загальнодоступною та публічною інформацією, поширюються на всіх клієнтів, зокрема і на позивача, отримання відповідачем коштів за зберігання вантажу позивача, нарахованих за цими правилами, є достатньою підставою набуття цих коштів, враховуючи також вчинені позивачем дії, які свідчили про визнання ним факту надання йому відповідних послуг (оплату рахунку-фактури, підписання без зауважень акту приймання-передачі).

Наведені дії сторін свідчать про існування між ними зобов`язання, тоді як наявність зобов`язання виключає можливість застосування до них положень статті 1212 Цивільного кодексу України, а тому оспорювана сума не може вважатися отриманою відповідачем без достатньої правової підстави та збереженою в себе за рахунок позивача у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки сплачена на виконання існуючих зобов`язань.

Стосовно доводів апеляційної скарги позивача про те, що нарахування оплати за послуги зі зберігання вантажу згідно пункту 4.2. Правил застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг могло бути здійснене відповідачем лише з моменту повідомлення вантажоодержувача (позивача) про прибуття вантажу, колегія суддів зазначає таке.

За замістом пункту 2 Правил застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг при наданні послуг «повідомлення» - це інформування вантажоодержувача про надходження на його адресу вантажу шляхом відправки телеграми за адресою, зазначеною в AWB, або здійснення інформування за телефоном/факсом (у разі якщо в AWB не зазначена адреса вантажоодержувача при наявності номера телефону, факсу, тощо).

Отже, Правила визначають можливість інформування вантажоодержувача про надходження вантажу не лише шляхом відправлення телеграми, але й встановлюють інший спосіб інформування вантажоодержувача. При цьому, на переконання колегії суддів, не здійснення інформування вантажоодержувача не є визначальним фактором, що впливає у даному випадку на термін перебування вантажу на складі тимчасового зберігання, враховуючи, що, як встановлено судом, вантаж перебував під митним контролем та не міг бути отриманий із складу тимчасового зберігання аеропорту «Бориспіль» без відповідного рішення Київської митниці ДФС, яке було прийняте лише 16.04.2022.

Також, слід зазначити, що з наявних у матеріалах справи роздруківок електронного листування між представником ТОВ «Заммлер Україна» та відповідачем не вбачається того, що експедитор не був обізнаний про надходження вантажу до Аеропорту 24.02.2022, відповідне листування стосувалося питань того, чи знаходився станом на відповідні дати, в які надсилався електронний лист, вантаж на території вантажного терміналу та які документи необхідні, щоб його забрати. Відповідач, у свою чергу, вказує, що ним постійно здійснювалась комунікація із представником експедитора - ОСОБА_1.

В адвокатському запиті представника позивача у стверджувальній формі також вказано, що вантаж прибув до Аеропорту 23.02.2022.

Більш того, відповідну інформацію про дату прибуття вантажу до Аеропорту позивач міг отримати від третьої особи, з якою у нього виникли відповідні зобов`язальні відносини з поставки відповідного товару.

Також колегія суддів враховує, що вантаж прибув до аеропорту «Бориспіль» в перший день повномасштабної військової агресії російської федерації проти України, а тому певні формальні процедури щодо повідомлення вантажоодержувача про отримання вантажу, проставлення на авіанакладній відмітки «під митним контролем», могли бути не дотримані, що, втім, не спростовує тієї обставини, що в подальшому вантаж перебував під митним контролем та не міг бути отриманий із складу тимчасового зберігання аеропорту «Бориспіль» без відповідного рішення Київської митниці ДФС, при цьому проведення митних процедур не входить до обов`язку відповідача, позивачем митне оформлення вантажу здійснено лише 16.04.2022.

За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем обставин безпідставного набуття відповідачем коштів у розмірі 25 185,60 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача у даній справі.

Колегія суддів, поруч із цим, погоджується із доводами скаржника про недоцільність посилання суду першої інстанції на укладення між сторонами усного договору про надання послуг (враховуючи, у тому числі, відсутність у матеріалах справи замовлення №8/116 від 18.04.2022), оскільки в даному випадку зобов`язання з оплати виникло на підставі доведеного факту зберігання вантажу відповідно та на підставі Правил повітряних перевезень вантажів, Правил застосування тарифів на вантажному терміналі при наданні послуг. Зазначене, втім, не призвело до прийняття судом неправильного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» на рішення суду в даній справі є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2023 у справі №911/1939/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2023 у справі №911/1939/22 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Юк Дистрибьюшн».

Матеріали справи №911/1939/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко