УХВАЛА

18 березня 2024 року

м. Київ

cправа № 915/535/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства ,,УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії ,,ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства ,,УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024

(головуючий - Колоколов С.І., судді Разюк Г.П., Савицький Я.Ф.)

та рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2023

(суддя - Ржепецький В.О.)

у справі №915/535/23

за позовом Акціонерного товариства ,,УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії ,,ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства ,,УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство ,,НІБУЛОН"

про стягнення коштів в сумі 79 699,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (далі - ТОВ СП "НІБУЛОН") про стягнення заборгованості по оплаті збору за зберігання вантажу у вагонах на коліях загального користування у розмірі 79 699,80 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2023 у справі № 915/535/23, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024, в задоволенні позову відмовлено.

01.03.2024 АТ "Укрзалізниця" звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2023 у справі №915/535/23.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2024 для розгляду справи №915/535/23 визначено склад колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий (доповідач), Мамалуй О.О., Студенець В.І.

01.03.2024 до Верховного Суду надійшли заперечення ТОВ СП "НІБУЛОН" проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Укрзалізниця" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2023 у справі №915/535/23. У вказаних заперечення вказує, що касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню. Окрім того посилається на те, що підстави касаційного оскарження зазначених судових рішень є безпідставними. Враховуючи вищенаведене просить відмовити у відкритті касаційного провадження.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 18.03.2024 №32.2-01/442, у зв`язку з відпусткою судді Мамалуя О.О., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №915/535/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2024 для розгляду справи №915/535/23 визначено склад колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий (доповідач), Баранець О.М., Студенець В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги АТ "Укрзалізниця", враховуючи подані заперечення ТОВ СП "НІБУЛОН", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року встановлений у розмірі 2 684,00 грн.

У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №915/535/23 є стягнення 79 699,80 грн заборгованості по оплаті збору за зберігання вантажу у вагонах на коліях загального користування. Оскільки предметом спору в цій справі є стягнення суми меншої, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2023 рік - 268 400,00 грн), то у розумінні ГПК України ця справа є малозначною.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, що передбачена пп.пп. "а", "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на велику кількість справ щодо вирішення подібних правовідносин, які перебувають на розгляді у господарських судах України та ухвалення ними як позитивного рішення для позивача так і негативного. Окрім того, вказує, що справа №915/535/23 становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника.

Проте Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки зазначені доводи зводяться до заперечення встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

Окрім того, посилання скаржника на те, що справа №915/535/23 становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника визнаються необґрунтованими, оскільки вищевказані доводи зводяться до незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про значний суспільний інтерес та винятковість справи.

Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №915/535/23 є стягнення суми, що є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця" подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Укрзалізниця" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2023 у справі №915/535/23 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства ,,УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії ,,ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства ,,УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2023 у справі №915/535/23.

2.Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

В.І. Студенець