ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3394/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу № 916/3394/23 за позовом Одеського обласного комунального підприємства "Видавництво "Чорномор`я" (65008, м.Одеса, вул. Б. Дерев`янка, буд. 1, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Одеська обласна рада (65032, м.Одеса, пр-т Шевченка, 4, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПРЕСА" (65026, м. Одеса, Приморський бульвар, 14, офіс 408, )

про стягнення 388 505,10грн.

Представники:

Від позивача: Яковлева А.О.

Від відповідача: Гонтар П.А

Від третьої особи - Цибуля Ю.І.

ВСТАНОВИВ:

Одеське обласне комунальне підприємство "Видавництво "Чорномор`я" ( у подальшому позивач, видавництво) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПРЕСА" (у подальшому відповідач) про стягнення 388 505,10 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на факт невиконання відповідачем своїх обов?язків по Договору на поліграфічні послуги № 41 від 01.12.2021, що був укладений між ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПРЕСА", як Замовником, та Одеським обласним комунальним підприємством "Видавництво "Чорномор?я", як Виконавцем, в результаті чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 388 505,10 грн.. з яких: заборгованість за Договором на поліграфічні послуги № 41 від 01.12.2021 у розмірі 337928,74 грн.; пеня в розмірі 41821,33 грн.: інфляційні втрати у розмірі 5996,81 грн.; три відсотки річних в розмірі 2758,22 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2023р. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 11.09.2023р.

Позивач пояснив, що є об"єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада (власник).

Видавництво виконує, серед іншого, обов"язки щодо забезпечення надходження коштів до бюджету Одеської області за рахунок ефективного обліку, використання, збереження майна територіальних громад Одеської області.

П.3.7 Статута видавництва передбачає, що по закінченню звітного року підприємство 30% прибутку перераховує до Одеської обласної ради. Таким чином, від збитків та відрахувань видавництва напряму залежить обсяг прибутку Одеської обласної ради.

Враховуючи викладене, наявність заборгованості за договорами на поліграфічні послуги за договорами, укладеними видавництвом, призводить до недоотримання грошових коштів до бюджету Одеської області та напряму впливає на права та обов"язки Одеської обласної ради.

За таких обставин, керуючись викладеним та приписами ст.50 ГПК України, видавництво просить залучити Одеську обласну раду до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача.

Ухвалою від 11.09.2023р. суд залучив до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Одеську обласну раду (65032, м. Одеса, пр-т Шевченка, 4, ), продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів до 09.11.2023р., підготовче засідання відклав на 09.10.2023р.

В судовому засіданні 09.10.2023р. оголошено перерву до 18.10.2023р.

Ухвалою від 18.10.2023р. розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 30.10.2023р. В судовому засіданні 30.10.2023р. оголошено перерву до 13.11.2023р.

В судовому засіданні 13.11.2023р. суд оголосив протокольну ухвалу, якою закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 05.12.2023р.

Проте призначене засідання не відбулось у зв"язку з хакерською атакою на інформаційні (автоматизовані), електронні комунікаційні мережі і ресурси (кібер.атака) на Господарський суд Одеської області, повним припиненням функціювання документообігу суду у період з 30.11.2023р. по 08.12.2023р.

В ухвалі від 15.12.2023р. суд ухвалив про розгляд справи у розумні строки, враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 08.02.2024р., з урахуванням перебування судді у щорічній відпустці.

Одеська обласна рада (Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача) надала пояснення, повністю підтримує пред"явлений позов. Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов?язків є договір (ст. 11 Цивільного кодексу України) Договір в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов?язковим для виконання сторонами. .

Ухвалою від 08.02.2024р. судове засідання відкладено на 22.02.2024р.

У судовому засіданні 22.02.2024р. оголошено перерву до 07.03.2024р.

Оцінюючи подані докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Заявлена Позивачем вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором на поліграфічні послуги № 41 від 01.12.2021р, укладеним між ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПРЕСА", як Замовником, та Одеським обласним комунальним підприємством "Видавництво "Чорномор?я", як Виконавцем, в загальному розмірі 388 505,10 грн.. з яких: заборгованість за Договором на поліграфічні послуги № 41 від 01.12.2021 у розмірі 337928,74 грн.; пеня в розмірі 41821,33 грн.: інфляційні втрати у розмірі 5996,81 грн.; три відсотки річних в розмірі 2758,22 грн. - підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР Я» та ТОВ «ТД «ПРЕСА» був укладений Договір на поліграфічні послуги № 41 від 01.12.2021 р. (далі - Договір), за якм замовник ТОВ ТД ПРЕСА доручає, а виконавець ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР"Я» бере на себе зобов"язання надавати полграфічні послуги.

Відповідно до умов розділу 3 Договору, сформована договірна вартість поліграфічних послуг виставляється Замовнику у вигляді рахунку. Оплата вказаного рахунку або паписання видаткової накладної підтверджує згоду Замовника з вартістю послуг. Оплата за надруковаций тираж злійснюється Замовником не пізніше 3-х банківських днів з дати друку в повному обсязі.

За умови друку на папері Виконавця у вартість випуску включається вартість паперу з урахуванням витрат на її перевезення, розвантаження, зберігання та інші витрати.

У разі порушення Замовником термінів розрахунків, він зобов?язусться сплатити Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочения.

Всі рахунки та акти здачі-приймання направлялися на адресу ТОВ «ТД «ПРЕСА» через АТ «Укрпошта» з описами вкладення.

Між тим жоден акт здачі-приймання не був повернутий від ТОВ «ТД «ПРЕСА».

10.02.2023р. Позивач звертався до Відповідача із претензією № 32 про сплату заборгованості у розмірі 126299.20 грн. Однак, борг не був погашений.

Станом на 13.07.2023р. за ТОВ «ТД «ПРЕСА» обліковалась заборгованість за договором надання поліграфічних послуг №41 від 01.12.2021 р. в розірі 306225.74 гри.

У звязку із наявністо заборгованості ООКІ «ВИЛАВНИТТВО «ЧОРНОМОР?Я» надіслав претензію ТОВ «ТД «ПРЕСА» від 13.07.2023 р. №237 із вимогою сплатити заборгованість за договором надання поліграфічних послуг №41 від 01.12.2021 р. в розмірі 306225.74 гри. на протязі 10 календарних днів з моменту отримання вказаного листа, в іншому випадку ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» буде змушено звернутся до суду із позовом про стятнення заборгованості, пені, суми інфляційших втрат та 3 % річних від несплаченої суми.

19.07.2023р. претензія була отримана ТОВ «ТД «ПРЕСА», про що свідчить дата на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта».

ТОВ «ТД «ПРЕСА» направило на адресу ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР?Я» відповідь на претензію від 21.07.2023р. Між тим, грошову заборгованість на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання претензії ТОВ «ТД «ПРЕСА» не сплатило.

Отже, станом на 31.07.2023 р., згідно акту звірки за період з 01.12.2021 по 31.07.2023, рахунків та актів здачі-приймання робіт (надання послуг), що додаються, ТОВ «ТД «ПРЕСА» має заборгованість за договором надання поліграфічних послуг № 41 від 01.12.2021 р. в розмірі 337 928,74 грн. (триста тридцять сім тисяч дев?ятсот двадцять вісім грн. 74 копійки)

Сума пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочения станом на 31.07.2023 р. складає 41 821,33 грн. (розрахунок додається).

Слід зазначити, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов язків є договір (ст. 11 Цивільного кодексу України). Договір в силу вимог частини 1 статті 629 ЦІК України є обов язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.173 Господарського кодекси України господарським визнається зобов?язання, що виникає між суб ектом господарювания та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених шим Колексом, в силу якого один суб?єкт (зобов?язана сторона, у тому числі боржник) зобов язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб?екта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, падати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб?єкт (управнена сторона, у тому мислі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконания її обов`язку,

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною і статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов?язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов?язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов?язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов?язаної сторони виконання ії обов?язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦІК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов?язання у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив. якщо він не виконав зобов?язання у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статі 611 ЦК України одним з наслідків порушення зобов?язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов' язання, зокрема у випадку прострочения виконання.

Неустойкою ( штрафом, пенею), згідно ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов язання. Штрафом с неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвосчасно виконаного грошового зобов язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов?язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Позивачем на законних підставах заявлена вимога про стягнення суми трьох процентів річних за користування грошовими коштами складає 2 758,22 гри гри. (розрахунок додається).

Інфляційні витрати, розраховані позивачем, складають 5 996,81 грн. (розрахунок додається)

Відповідач вказує у відзиві, що «станом на теперішній час у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРЕСА» відсутня заборгованість перед ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР?Я» по Договору на поліграфічні послуги № 41 від 01.12.2021 у зв?язку з повною оплатою вартості друку газет без вартості паперу та пластин.

Так, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРЕСА» авансувало послуги з друку газет без вартості паперу та пластин в загальному розмірі 409 157,18 грн., вартість же паперу та пластин ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРЕСА» не сплачувало у зв?язку (за його заявою) з передачею давальницької сировини ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», стосовно якої на теперішній час в Господарському суді Одеської області існує спір (справа № 916/3691/22). »

Також, Відповідач посилається на наявність справи № 916/3691/22, що знаходиться на розгляді в Господарському суді Одеської області, вказуючи, що «у випадку майбутньої констатації судом порушення ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПРЕСА» зобов?язання щодо своєчасної сплати вартості паперу та пластин, яка включена позивачем до вартості поліграфічних послуг, очевидним є настання такого порушення з вини ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР?Я», що є відмовою у стегенні пені»

Між тим, справа № 916/3691/22 відкрита за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий ДІМ "Преса" до ОДЕСЬКОГО ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВИДАВНИЦТВО "ЧОРНОМОР`Я", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Одеської обласної ради, про стягнення 2238984,60 грн збитків (за нібито втрачену давальницьку сировину - папір та пластици).

Встановлення або не встановлення факту передачі та втрати давальницької сировини та винесення відповідного рішення щодо стягнення збитків ніяким чином не можуть вплинути на розгляд цієй справи, на докази, які подані до цього позову та які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом цього судового розгляду.

Судом приймається до уваги, що відповідно до умов розділу 3 Договору на поліграфічні послуги № 41 від 01.12.2021р. сформована договірна вартість поліграфічних послуг виставляється Замовнику у вигляді рахунку. Оплата вказаного рахунку або підписання видаткової накладної підтверджує згоду Замовника з вартістю послуг.

· Оплата за надрукований тираж здійснюється Замовником не пізніше 3-х банківських днів з дати друку в повному обсязі.

· За умови друку на папері Виконавця у вартість випуску включається вартість паперу з урахуванням витрат на її перевезення, розвантаження, зберігання та інші витрати.

· У разі порушення Замовником термінів розрахунків, він зобов`язується сплатити Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Розглядаючи питання доведення факту надання послуг до договором на поліграфічні послуги № 41 від 01.12.2021 р. та стягнення заборгованості по оплаті за цим договором, що створилася у ТОВ «ТД «ПРЕСА», потрібно зазначити наступне:

Правовий аналіз наведених положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги кореспондує обов`язок замовника з її оплати. Процес надання послуг є господарською операцією. У зв`язку з чим, на суб`єктів підприємницької діяльності поширюється обов`язок вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність до уповноважених осіб, що у свою чергу є фактичним обґрунтуванням надання виконавцем відповідних послуг замовнику.

Усі господарські операції, у тому числі і надання послуг, відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування.

Так, за ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. До таких документів слід віднести, зокрема, акт про надання послуг, акт виконання робіт.

Первинні документи є підтвердженням вчинення певної господарської операції надання послуги. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб,

відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За ст. 1 Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Колегія суддів Касаційного Господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.10.2020р. № 910/4050/17 зазначила, що оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства.

Крім того, обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ч.1 ст.76 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У вищезазначеній справі № 910/4050/17 колегія суддів КГС ВС звернула увагу на таке. На особу, яка хоче довести факт надання послуг, покладається обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме - надання послуг замовнику на виконання умов договору.

Отже, ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» вважає доведеним факт надання ним послуг ТОВ «ТД «ПРЕСА» за договором № 41 від 01.12.2021 р., про що свідчать наявні в матеріалах справи:

- Накладні про приймання-передачу газет,

- Акти наданих послуг, підписані Позивачем та документи АТ «Укрпошта», що свідчать про їх відправлення Позивачем Відповідачу,

- Податкові накладні, зареєстровані належним чином, та надіслані до податкового кабінету Відповідача, суми в яких збігаються із сумами, зазначеними в Актах наданих послуг та рахунках.

Враховуючи викладене можна зробити висновок, що оцінка господарських операцій з надання послуг повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих робіт чи послуг у подальшій діяльності підприємства.

У спорі, що розглядається, мова йде про друк газет та брошур та розрахунок за надані позивачем послуги (виконані роботи).

З усіх пояснень Відповідача, що містяться у матеріалах справи, випливає, що той дійсно не заперечує факт отримання послуг та оплатив їх частково, за виключенням вартості нібито переданого ним паперу та пластин Позивачу в якості давальницької сировини.

При цьому в матеріалах справи міститься примірник позовної заяви ТОВ «ТД «Преса» про стягнення збитків з ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» за нібито втрачену давальницьку сировину.

Тобто Відповідач відмовляється оплачувати вартість паперу Виконавцю послуг друку газет за договором № 41 від 01.12.2021р., та в той же час подав позов про стягнення з ООКП «Видавництво «Чорномор`я» вартості нібито втраченого переданого ним паперу та пластин.

Відтак, враховуючи, що відповідач ТОВ «ТД «Преса» наполягає та доводить, що його давальницька сировина (папір та пластини) була отримана, але втрачена видавництвом ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», правомірним буде висновок, що надані видавництвом послуги друку газет за договором № 41 від 01.12.2021р., були виконані на видавництвом на власному папері та пластинах.

ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» доводить, що друк газет здійснювався останнім на власному папері та пластинах виконавця за договором, оскільки друк газет та брошур неможливий без паперу, а ТОВ «ТД «Преса» заявив окремий позов про стягнення збитків з ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» за нібито втрачену давальницьку сировину.

Отже, ТОВ «ТД «Преса» заявив окремий позов про стягнення збитків з ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» за нібито втрачену давальницьку сировину ( справи № 916/3691/22), тому вартість паперу та пластин , яку не визнає відповідач при підписанні кошторисів, що є в матеріалах справи, логічно та підставно включена позивачем у вартість наданих послуг.

Згідно з п.5.3. Договору Замовник протягом 7 каленарних днів з дня отримання видаткової накладної на відпуск продукції зобов`язаний направити Виконавцю підписану видаткову накладну. У разі відмови від підписання накладної Замовником без обґрунтованої мотивації (пред`явлення претензії) послуги вважаються наданими в повному обсязі. У разі мотивованої відмови Замовника (пред`явлення претензій) Сторонами складається двосторонній Акт з термінами виправлення допущених недоліків. При цьому слід зазначити, що накладна - це документ, що використовується при передачі товарно матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі приймання.

Всі акти здачі-приймання направлялися на адресу ТОВ «ТД «ПРЕСА» через АТ «Укрпошта» з описами вкладення. Між тим, жоден акт здачі-приймання не був повернутий від ТОВ «ТД «ПРЕСА».

Між тим, Відповідач не надавав жодної мотивованої відмови від підписання актів здачі приймання, отже, це свідчить про визнання ним того, що послуги надані йому ООКП

«ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» у повному обсязі. Відповідач визнає, що вартість сировини (паперу та пластин) ним не сплачена.

Відповідачем доказів сплати повної суми заборгованості за спріним договором надано не було, відсутність оплати за сировину (папір та пластини) відповідачем не заперечується.

Замовником послуги оплачені частково, що підтверджується платіжними дорученнями, що є в матеріалах справи, та відповідні суми оплат відображаються у актах звірки, підписаних Позивачем, що також є у матеріалах справи.

Оскільки замовником сума заборгованості сплачена не була, виконавець за захистом своїх порушених прав та інтересів звернувся з цим позовом до господарського суду.

Спірні правовідносини сторін виникли під час виконання господарського договору.

Відповідно до частини першої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обов`язковість договору до виконання сторонами встановлена статтею 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного Кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

За статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Станом на 31.07.2023 р., згідно акту звірки за період з 01.12.2021 по 31.07.2023 (що слугують розрахунком заборгованості), рахунків та актів здачі-приймання робіт (надання послуг), ТОВ «ТД «ПРЕСА» має заборгованість за договором надання поліграфічних послуг №41 від 01.12.2021 р. в розмірі 337 928,74 грн. (триста тридцять сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім грн. 74 копійки).

Сума пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення станом на 31.07.2023 р. складає 41 821,33 грн.

Сума трьох процентів річних за користування грошовими коштами станом на31.07.2023 р. складає 2 758,22 грн грн. Інфляційні витрати станом на 31.07.2023 р. складають 5 996,81 грн. Відповідні розрахунки є в матеріалах справи.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

У свою чергу, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних, суд встановив, що здійснений позивачем розрахунок у цій частині є обґрунтованим, арифметично правильним.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Судом також враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи згідно зі ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав Позивача на своєчасне вирішення спору.

Зважаючи на те, що згідно зі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

В процесі розгляду справи подані учасниками справи всі клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах судових засідань.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні, 07.03.2024 господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнати, проголошена вступна і резолютивна частини рішення.

Доводи відповідача , яким не надано правову оцінку вище по тексту цього рішення, на остаточний результат розгляду справи або мотиви, з яких суд задовольняє позов, ніяким чином не впливають.

Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п.1 ст.6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом позовні вимоги позивача задоволено, його витрати у вигляді судового збору за подачу позовної заяви.

Керуючись ст.ст.129,232-233,236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Преса" (65026, м.Одеса, Приморський бульвар,14, офіс 408, ) на користь Одеського обласного комунального підприємства "Видавництво "Чорномор"я" (65008, м.Одеса, вул.Б.Дерев`янка, буд.1, ) - основний борг 337 928,74 (Триста тридцять сім тисяч дев"ятсот двадцять вісім гривень 74коп.), пеню 41 821,33 (Сорок одна тисяча вісімсот двадцять одна грн.33коп.), 3% річних за користування грошовими коштами 2758,22 (Дві тисячі сімсот п"ятдесят вісім грн.22коп.), інфляційні втрати 5 996,81 (П"ять тисяч дев"ятсот дев"яносто шість грн. 81коп.), 5 827,58 (П"ять тисяч вісімсот двадцять сім грн. 58коп. ) витрат по сплаті судового збору,

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 18 березня 2024 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна