13 березня 2024 року
cправа № 910/5273/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Кібенко О.Р., Кондратова І.Д.
за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення
про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги
за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_2
на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Ковтун С.А.)
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Ковтун С.А.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.)
у справі № 910/5273/22
до Міністерства юстиції України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Діброва Ольга Сергіївна,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ"; ОСОБА_1 ,
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення реєстраційних дій,
за участю представників учасників справи:
позивача - Рудніцький О.Л.
відповідача - не з`явилися
третіх осіб - не з`явилися
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Міністерство), в якому просить:
- визнати незаконним висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 14.01.2022;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 493/5 від 14.02.2022;
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 у справі №910/5273/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 у справі №910/5273/22 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/5273/22 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 000 ,00 грн за професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 у справі №910/5273/22 рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 залишено без змін.

Верховний Суд постановою від 28.02.2024 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2023, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 у справі №910/5273/22 залишив без змін.

До прийняття Верховним Судом постанови, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Третьою особою ОСОБА_1 , в межах встановлених процесуальним законом строків, подано заяву про покладення на ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, якою просив стягнути з позивача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 21 000,00 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 129 господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Пунктом 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Натомість у частинах п`ятій - сьомій цієї статті Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, ОСОБА_1 визначив, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, становить 21 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанцій заявником надано:

- копію договору про надання правової допомоги №15/01/2024 від 15.01.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Президіум Партнерс" та ОСОБА_1;

- копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги №15/01/2024 від 15.01.2024, в якому визначено ставки Адвокатського об`єднання "Президіум Партнерс", відповідно до якого складання процесуальних документів по справі (позов, відзив, заперечення на відповідь на відзив, клопотання, заяви, апеляційні скарги, касаційні скарги тощо) оцінюються із розрахунку 1 000,00 грн/год (пункт 1.9 додатку); участь у судовому засіданні - 3 000,00 грн;

- копію акта прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №01/03/2024 від 01.03.2024, підписаного в двосторонньому порядку;

- копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АВ № 1112533 від 21.01.2024, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №15/01/2024 від 15.01.2024 адвокату Янушевичу Олександру Юрійовичу.

Відповідно до детального опису, викладеного в акті прийому-передачі наданих послуг від 01.03.2024, визначено перелік наданих послуг та їх вартість визначена таким чином:

- підготовка та направлення сторонам відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 у справі №910/5273/22 (включає витрачений адвокатом час на вивчення матеріалів касаційної скарги позивача, підготовку відзиву на касаційну скаргу, додатків до нього, оформлення документів) - 15 000,00 грн (15 год);

- участь представника третьої особи у судовому засіданні Верховного Суду 07.02.2024 та 28.02.2024 (включає витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання, час прибуття до суду, та у зворотному напрямку, очікування та безпосередню участь у судовому засіданні)- 6 000,00 грн (два судових засідання).

Як вбачається із матеріалів справи, правничу допомогу у справі третій особі надавав адвокат Янушевич О.Ю., повноваження якого підтверджуються ордером серії АВ № 1112533 від 21.01.2024, та яким підписувався відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 у справі № 910/5273/22, а також приймав участь у судових засіданнях.

Від позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно до якого останній просить зменшити розмір витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу з 21 000,00 грн до 4 000,00 грн та зазначає про необґрунтованість та неспівмірність з обсягом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт у заявленому до відшкодування вартості послуг правового характеру розмірі. Позивач просить врахувати, що додатковим рішенням місцевого господарського суду та додатковою постановою суду апеляційної інстанції вже стягнуто на користь третьої особи ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 44 000,00 грн. Зважаючи, що суть спору в касаційній інстанції не змінюється, то, за переконанням позивача, витрати на професійну правничу допомогу не можуть дорівнювати витратам в судах попередніх інстанцій. До того ж, за переконанням позивача, підготовка відзиву на касаційну скаргу 15 год, яка по суті є переказом хронології подій, які відбувалися у цій справі та фактично відтворенням змісту відзивів на апеляційну скаргу, є об`єктивно надмірною для підготовки такого документа та підлягає зменшенню з 15 000,00 грн до 3 000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_2 категорично не погоджується із вартістю послуг представника третьої особи за участь у судових засіданнях у Верховному Суді, які разом оцінені у 6 000,00 грн, та вважає, що вартість витрат за надання правничої допомоги за участь у судовому засіданні має бути зменшено до 2 000,00 грн (по 1 000,00 грн за судове засідання).

При цьому, позивач також вважає, що третя особа не довела, що дійсно понесла витрати на правничу допомогу, оскільки матеріали заяви не містять доказів того, а саме рахунок на оплату гонорару відповідно до умов договору.

Верховний Суд вивчив надані третьою особою в обґрунтування адвокатських витрат документи, врахував заперечення позивача, та вважає, що позиція третьої особи ОСОБА_1 і виклад відповідних аргументів як у судах попередніх інстанцій, так і у суді касаційної інстанції є подібними, усі обставини справи були відомі представнику третьої особи, правова позиція третьої особи не змінювалася, а тому, на переконання Суду, час витрачений представником позивача на підготовку відзиву на касаційну скаргу не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним.

Стягнення витрат на правничу допомогу, до складу якої включено витрати на участь адвоката у судовому засіданні, колегія суддів визнає виправданим, оскільки участь у судовому засіданні не є формальною присутністю в ньому, а супроводжується підготовкою адвоката до цього засідання, витрачанням часу на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікуванням та безпосередню участю в судовому засіданні (аналогічний висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №9901/459/21).

Отже, враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, дослідивши докази, надані третьою особою на підтвердження судових витрат, зважаючи на фактичний об`єм послуг, наданих третій особі ОСОБА_1 адвокатом Янушевичем О.Ю., заперечення ОСОБА_2 на заяву третьої особи про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, а саме шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених третьою особою у суді касаційної інстанції (6 000,00 грн - підготовка відзиву на касаційну скаргу, 6 000,00 грн - участь адвоката у судових засіданнях).

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи щодо відсутності доказів дійсно понесених витрат на правничу допомогу, оскільки за сталою правовою позицією Верховного Суду витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена.

Крім того, Суд враховує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/5273/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн витрат на правничу допомогу, понесених в суді касаційної інстанції.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

4. Додаткова постанова набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Кібенко

І. Кондратова