ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Справа № 918/743/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

органу прокуратури - Котяй І.Ю.

відповідача 1 - Надорожняк О.М.

відповідача 2 - Сірик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023, повний текст складено 26.10.2023, у справі №918/743/23 (суддя Політика Н.А.)

за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

2) Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"

про визнання незаконним й скасування наказу в частині та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ №334 від 30.04.1999 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, в частині передачі в складі будівлі аптеки №1, розташованої на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне, 272 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 67772.

Зобов`язано Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття №67772 площею 272 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки № 1, що розташована на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на користь Рівненської обласної прокуратури 2 684 грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на користь Рівненської обласної прокуратури 2 684 грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 16.10.2023 у справі №918/743/23 Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області 16.10.2023 у справі №918/743/23; скасувати рішення Господарського суду Рівненської області 16.10.2023 у справі №918/743/23 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №334 від 30.04.1999 є правомірним та відповідав чинному законодавству на момент його винесення.

Звертає увагу, що прокурором не долучено до матеріалів позову інвентаризаційної справи будівлі чи будь-яких інших матеріалів інвентаризації, складених за результатом технічної інвентаризації у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 №127, на підставі яких можливо встановити існування протирадіаційного укриття у будівлі аптеки №1, розташованої на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне. Крім того, звертає увагу на відсутність в матеріалах справи будь-якого акту введення в експлуатацію будівлі, в якому вказано про наявність в такій будівлі протирадіаційного укриття.

Апелянт вважає, що листи ГУ ДСНС України та облікові картки не є первинними документами, на підставі яких можна встановити приналежність спірного майна до протирадіаційного укриття. Звертає увагу, що згідно приватизаційних документів, спірний об`єкт відображений як підвал приміщення.

Крім того, відповідач набув право власності на нежитлове приміщення як добросовісний набувач.

Вважає, що саме Фонд, як уповноважений державний орган, мав визначити майно, яке не підлягає приватизації та відмовити у приватизації цього приміщення.

Також звертає увагу суду на принцип "належного урядування", зазначає, що допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №918/743/23/7577/23 від 21.11.2023 витребувано матеріали справи з Господарського суду Рівненської області. 29.11.2023 матеріали справи №918/743/23 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 поновлено Товариству з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23.

Розгляд апеляційної скарги призначений на 16.01.2024 об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.

Зупинено дію рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23.

Запропоновано прокурору у строк до 18.12.2023 надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України та докази надсилання копії цього відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Запропоновано відповідачу-1 у строк до 18.12.2023 надати суду письмові пояснення щодо апеляційної скарги та докази надсилання копії письмових пояснень та доданих до них документів іншим учасникам справи.

19.12.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких останнє просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23 повністю і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

29.12.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Керівника Рівненської окружної прокуратури надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23, в якому останній вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.02.2024 о 16:00 год.

13.02.2024 до початку судового засідання на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 розгляд апеляційної скарги відкладено на 29.02.2024 об 14:30 год.

27.02.2024 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Керівника Рівненської окружної прокуратури надійшли письмові заперечення.

В судове засідання 29.02.2024 з`явились прокурор, яка заперечила доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві; представник відповідача 2 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів системи "Easy Con"), яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та представник відповідача 1, яка підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у письмових поясненнях. Представники у судовому засіданні надали усні пояснення по суті спору.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

25.02.1995 Рівненською обласною радою, на виконання Державної програми приватизації та Указу Президента України від 30.12.1994 №827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні", прийнято рішення №25.

Вказаним рішенням затверджено переліки об`єктів, що перебувають у комунальній власності області і підлягають приватизації згідно з додатками.

Крім того Рівненською обласною радою вирішено передати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області в управління об`єкти комунальної власності області включені до даних переліків.

Відповідно до додатку 4 до вказаного рішення, Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація" включено до переліку підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України №699/94 від 26.11.1994 "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів" (далі Перелік).

На підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 21.03.1995 №88 була проведена інвентаризація та здійснена оцінка вартості майнового комплексу Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".

Результати проведеної інвентаризації та оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", затверджено наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 28.04.1995 №244 (далі Наказ №244).

Зокрема, інвентаризацією, відповідно до документа "Відомість розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв станом на 01.01.1995", до складу цілісного майнового комплексу Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", окрім іншого входить будівля аптеки №1, розташована за адресою: майдан Незалежності, 3, м. Рівне.

Також Наказом №244 затверджено статут утвореного Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація".

Пунктом 1.1 Статуту закріплено, що Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" засноване на частині майна Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області шляхом перетворення об`єкту, що перебував у державній власності у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про заходи забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів" від 26.11.1994 за №699/94.

Відповідно до п. 3.3 Статуту, Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" є правонаступником майнових прав і обов`язків Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" в частині державного майна, що ввійшло до статуту товариства.

30.04.1999 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області видано наказ №334 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", відповідно до якого передано у власність товариства майно згідно доданого переліку, у якому, окрім іншого, значиться будівля аптеки №1, розташована за адресою: майдан Незалежності, 3, м. Рівне, інвентаризаційний номер 39147.

24.05.1999 на підставі наказу Регіонального відділення за №334 від 30.04.1999 Рівненським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про право колективної власності на приміщення аптеки № 1 загальною площею 3 763,3 кв.м., до складу якого відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно входить адмінкорпус "А-5", підвал "Пд", навіс "а", вхідний ганок "а1", вхід в підвал "а2", вхід в підвал "а3", приямок "а4", приямок "а5", приямок "а6", вхідний ганок "а7", вхідний ганок "а8", вхідний ганок "а9", вхідний ганок "а10", вхідний ганок "а11".

Згідно технічного паспорта об`єкта нерухомості №39147, будівля аптеки №1 має загальну площу 3 763,3 кв.м. складається з п`яти поверхів та підвального приміщення літ. "Пд" площею 592,6 кв.м.

Відповідно до інформації Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (лист за № 6205-3537/62-06/2 від 03.08.2022), у електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, за адресою: майдан Незалежності, 3, м. Рівне обліковано протирадіаційне укриття №67772, балансоутримувач - Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

Згідно паспорта протирадіаційного укриття №67772 (далі - паспорт) в приміщенні п`ятиповерхової будівлі на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне знаходиться вбудована захисна споруда (протирадіаційного укриття).

Так, в пункті 1 "Загальні відомості" паспорта протирадіаційного укриття №67772 вказано адресу останнього, а саме: Рівненська обл., м. Рівне, майдан Незалежності, 3.

Власником протирадіаційного укриття №67772 (дослівно згідно паспорта "2. Кому належить:") зазначено ВАТ "Рівнефармація". Дата введення в експлуатацію - 1982 рік.

У розділі "Технічна характеристика" паспорта вказано, що площа протирадіаційного укриття становить 272 кв.м., а місткість - 300 чоловік, а також що укриття вбудоване в будівлю.

18.11.2005 заповнено паспорт протирадіаційного укриття №67772, який підписаний директором Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" та завірений печаткою товариства.

Інформація аналогічного змісту щодо розташування та технічних характеристик протирадіаційного укриття міститься також у облікових картках, кожна з яких завірена печаткою власника, в тому числі, в залежності від часу, печатками Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" та Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

З матеріалів справи вбачається, що протирадіаційне укриття №67772 також було виявлено в ході проведеного в межах кримінального провадження №000076 огляду підвального приміщення будівлі аптеки №1, розташованої за адресою: майдан Незалежності, 3, м. Рівне, яке відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є приватною власністю Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", що також підтверджено наданими представником Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" доповненнями до протоколу огляду.

Крім того згідно наданих представником Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" доповнень до протоколу огляду від 30.09.2022, підвальні приміщення аптеки №1, розташованої на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне, Товариством з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" було набуто у приватну власність від Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" як правонаступником останнього і дані приміщення ніколи не мали статусу захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони).

20.07.2022 комісією Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" була проведена оцінка стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №67772, про що складено відповідний акт, а 20.06.2022 оновлено облікову картку захисної споруди цивільного захисту.

Крім того, матеріали справи містять копію Акта оцінки вартості інвентарного об`єкта Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".

Також в матеріалах справи наявна Відомість розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв станом на 01.01.1995 Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", яка є Додатком №4 до методики оцінки вартості об`єктів приватизації. Серед іншого, зазначено у графі "Назва об`єкта, місцезнаходження": будівля аптеки №1, м. Рівне, майдан Незалежності, 3; у графі "Рік введення в експлуатацію": 1988; у графі "Балансова вартість", тис. крб: 18213852; у графі "Нарахований знос", тис. крб: 1214250; у графі "Залишкова вартість", тис. крб: 16999602.

Керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ №334 від 30.04.1999 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, в частині передачі в складі будівлі аптеки № 1, розташованої на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне, 272 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 67772;

- зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття №67772 площею 272 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки № 1, що розташована на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне.

Мотивуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що за адресою: м. Рівне, майдан Незалежності, 3, розташоване протирадіаційне укриття, розрахунковою місткістю 300 осіб та площею 272 кв.м., що вбудоване в 5-поверхову будівлю. Водночас, згідно вимог законодавства, які були чинні як на момент прийняття Рівненською обласною радою рішення № 25 від 25.02.1995, так і на момент видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу №334 від 30.04.1999 "Про передачу нерухомого майна у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація", захисні споруди цивільного захисту були віднесені до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну. Однак, всупереч викладеного, захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом №67772) державної власності була приватизована Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація".

Відтак, вбачаються правові підстави для визнання недійсним спірного наказу №334 від 30.04.1999 в частині включення до площі підвальних приміщень площі протирадіаційного укриття, що становить 272 кв.м.

Крім того прокурор зазначив, що одержане Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація" в приватну власність протирадіаційне укриття, розташоване в підвальному приміщені аптеки №1, що знаходиться на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне, загальною площею 272 кв. м., підлягає поверненню державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23 позов задоволено.

Місцевий господарський суд зазначив, що наявні правові підстави для визнання недійсним спірного наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №334 від 30.04.1999 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація" в частині включення до площі підвальних приміщень площі протирадіаційного укриття, що становить 272 кв.м., оскільки вказаний наказ виданий з порушенням вимог Указу Президента України №699/94 від 26.11.1994, Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 №2545-ХІІ, Законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (чинних на момент виникнення правовідносин) та став підставою для передачі протирадіаційного укриття №67772 у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" (правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація").

Крім того, суд першої інстанції повважав, що одержане Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація" в приватну власність протирадіаційне укриття, розташоване в підвальному приміщені аптеки № 1, розташованої на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне, загальною площею 272 кв. м., підлягає поверненню державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

Також місцевий господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку строки позовної давності не пропущені.

Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" не погодилося із ухваленим рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23 та звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Даний спір пов`язаний із реалізацією прокурором повноважень згідно зі статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема представництва інтересів держави у суді.

У частині другій статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За змістом статті 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У постанові від 05.10.2022 у справі №922/1830/19 Велика Палата Верховного Суду констатувала таке: "у разі якщо держава вступає у цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність на рівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, зокрема, у цивільних (господарських) відносинах розглядається як поведінка держави у цих відносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава (зокрема, цивільних, господарських), органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах (пункти 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №5023/10655/11 від 20.11.2018, пункти 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №915/478/18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що і в судовому процесі, зокрема в цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019, справа №761/3884/18). Такий же висновок справедливий щодо господарського процесу".

Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.

Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі.

У цій справі прокурор пред`явив, зокрема, вимогу про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області, відповідачем визначив ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Отже, в частині цієї позовної вимоги позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області).

Зазначене не відповідає частині першій статті 45 ГПК України, відповідно до якої сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору.

Подібних висновків, але щодо участі органів державної влади в адміністративному процесі Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 13.11.2019 у справі №826/3115/17.

Разом з тим позивач у межах розгляду справи може посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного наказу без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не зумовлюють правових наслідків, на які вони спрямовані (див. пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №922/614/19. Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, також у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 22.01.2020 у справі №910/1809/18).

Колегія суддів враховує вищенаведені висновки Великої Палати Верховного Суду та виснує, що у даній справі прокурор пред`явив вимоги в інтересах держави про визнання незаконним та скасування наказу державного органу і повернення майна, тобто фактичним позивачем у цій справі є держава. Разом з тим, позов поданий до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, тобто відповідачем за ним також є держава. Отже, у частині вимог, звернених до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, це є позовом держави до неї самої.

Водночас за змістом статті 45 ГПК України позивач і відповідач не можуть збігатися, тому що у суб`єкта права не може бути спору з самим собою.

Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №922/1830/19).

Як зазначалося вище, предметом спору є позовні вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування наказу №334 від 30.04.1999 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, в частині передачі в складі будівлі аптеки № 1, розташованої на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне, 272 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям №67772; зобов`язання Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття №67772 площею 272 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки № 1, що розташована на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне.

Згідно Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (Закон втратив чинність згідно із Законом України від 18.01.2018 №2269-VIII) (в редакції, чинній на дату видання наказу від 30.04.1999 №334, редакція від 19.01.1999) приватизація державного майна (далі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Частиною другою статті 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (у вказаній редакції) визначалось, що приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об`єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають:

а) об`єкти, які забезпечують виконання державою своїх функцій, забезпечують обороноздатність держави, її економічну незалежність, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема: інші об`єкти права державної власності, які забезпечують виконання державою своїх функцій;

б) об`єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей;

в) об`єкти, контроль за діяльністю яких з боку держави гарантує захист громадян від наслідків впливу неконтрольованого виготовлення, використання або реалізації небезпечної продукції, послуг або небезпечних виробництв, зокрема: протирадіаційні споруди;

г) об`єкти, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому, зокрема: акваторії портів, причали всіх категорій і призначень, причальні у портах і гідрографічні споруди, набережні причалів, захисні споруди та системи сигналізації, портові системи інженерної інфраструктури та споруди зв`язку, енерговодопостачання та водовідведення, автомобільні дороги та залізничні колії (до першого розгалуження за межами території порту), навчальний та гідрографічний флот, майнові комплекси судноплавних інспекцій.

Перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України.

Правовий механізм приватизації цілісних майнових комплексів невеликих державних підприємств встановлений Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, чинній на дату видання наказу від 30.04.1999 №334, редакція від 07.08.1996) об`єктами малої приватизації є: цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств, віднесених Державною програмою приватизації до групи А; окреме індивідуально визначене майно; об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти.

Зокрема, ст. 2 вказаного Закону визначено об`єкти малої приватизації, однак з поміж них виокремлено об`єкти, які не можуть бути об`єктами малої приватизації.

Так, об`єктами малої приватизації не можуть бути будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави.

Відповідно до Державної програми приватизації майна державних підприємств (надалі - Програма), затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 за №2545-ХІІ, зі змінами діючими з 1994 року (в редакції, чинній на дату видання наказу від 30.04.1999 №334, редакція від 26.01.1994) Державна програма приватизації - це складова частина програми створення ринкової економіки України. Програму розроблено відповідно до Концепції роздержавлення і приватизації підприємств, землі та житлового фонду, законів України "Про приватизацію майна державних підприємств", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та "Про приватизаційні папери", а її положення є обов`язковими для виконання центральними і місцевими органами державної виконавчої влади, органами місцевого та регіонального самоврядування.

Розділом 1 Програми об`єкти приватизації було розділено на три види, а саме:

1) об`єкти приватизації, що підлягали першочерговій приватизації, якій підлягали об`єкти, які найбільше впливали на розвиток споживчого ринку, а також ті, що стримували процес стабілізації державного бюджету, гальмували економічний розвиток України та формування її ринкової економіки (п. 1.1 Програми);

2) об`єкти приватизації, що підлягали приватизації за погодженням з Кабінетом Міністрів України (п. 1.2 Програми);

3) підприємства та об`єкти, що не підлягали приватизації взагалі (п. 1.3 Програми).

Так, пунктом 1.3 Державної програми приватизації майна державних підприємств до об`єктів, що не підлягали приватизації, окрім іншого віднесено протирадіаційні споруди.

Як зазначалося вище, рішенням Рівненської обласної ради №25 від 25.02.1995 затверджено переліки об`єктів, що перебувають у комунальній власності області і підлягають приватизації, а Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація" (правонаступник Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація", в подальшому правонаступник Товариство з додатковою відповідністю "Рівнефармація") включено до переліку підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України №699/94 від 26.11.1994 "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів".

30.04.1999 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області видано наказ №334 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", відповідно до якого передано у власність товариства майно згідно доданого переліку, у якому, окрім іншого, будівля аптеки № 1, розташована за адресою: майдан Незалежності, 3, м. Рівне, інвентаризаційний номер 39147.

24.05.1999 на підставі наказу Регіонального відділення №334 від 30.04.1999 Рівненським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про право колективної власності на приміщення аптеки №1 загальною площею 3 763,3 кв.м., до складу якого відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно входить адмінкорпус "А-5", підвал "Пд", навіс "а", вхідний ганок "а1", вхід в підвал "а2", вхід в підвал "а3", приямок "а4", приямок "а5", приямок "а6", вхідний ганок "а7", вхідний ганок "а8", вхідний ганок "а9", вхідний ганок "а10", вхідний ганок "а11".

Згідно технічного паспорта об`єкта нерухомості №39147, будівля аптеки № 1 має загальну площу 3 763,3 кв.м. складається з п`яти поверхів та підвального приміщення літ. "Пд" площею 592,6 кв.м.

Водночас, матеріали справи містять копію паспорта протирадіаційного укриття №67772, а також облікові картки протирадіаційного укриття за адресою майдан Незалежності, 3, місто Рівне, згідно яких площа протирадіаційного укриття становить 272 кв.м., а місткість - 300 чоловік. У розділі "Розташування сховища (ПРУ)" зазначено, що сховище вбудоване в будівлю 4 поверхів. Дата введення в експлуатацію - 1982 рік.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підвальне приміщення за адресою: майдан Незалежності, 3, місто Рівне, де знаходиться захисна споруда (протирадіаційне укриття згідно паспорта №67772), по суті складається з двох самостійних частин: спірного майна та підвалу житлового будинку.

Однак, за наявними матеріалами справи судом не установлено, в якій із вказаних частин знаходиться протирадіаційне укриття площею 272 кв.м. (площа, яка зазначена у паспорті сховища протирадіаційного укриття №67772), зважаючи, що загальна площа підвалу становить 592,6 кв. м.

В матеріалах справи відсутні докази обмірів даного приміщення, його описова характеристика, що надавало б змогу суду ідентифікувати його із загальної площі підвалу.

Колегією суддів також звертається увага, що прокурор, який звернувся із позовом до суду в інтересах держави, просить зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути спірне підвальне приміщення державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, яке є відповідачем 1 у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Колегія суддів звертає увагу, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (такі правові висновки викладені в пунктах 7.42, 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15).

Враховуючи вищевикладене, у даному випадку матеріально-правова вимога прокурора (позивача) про повернення спірного нерухомого майна, відповідно до ст. 216 ЦК України, спрямована на користь відповідача 1, що є неможливим у процесуальному змісті.

Колегія суддів звертає увагу, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, пункт 70) суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Важливість принципу "належного урядування" також відображений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №912/2797/21.

Суд першої інстанції установив, що саме Рівненською обласною радою як суб`єктом владних повноважень, приймалося рішення про віднесення майна до переліку об`єктів державно-комунальної власності, що приватизуються, зокрема, віднесено до такого переліку Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".

При цьому, з фактичних обставин справи установлено, що затвердження переліку об`єктів, що перебувають у комунальній власності області та підлягають приватизації, відбулося понад 28 роки тому, а передача нерухомого майна відповідачу 2 понад 24 років тому, на думку колегії суддів, особа, яка набула право власності на майно (державне чи комунальне), не може нести негативних наслідків у зв`язку з порушенням процедури прийняття рішення органами влади чи місцевого самоврядування, які зобов`язані діяти у межах правового поля. З позовних вимог також не вбачається запропонованого державою для відповідача 2 варіанту відновлення status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення юридично значимої дії, а саме набуття у власність державного (комунального) майна в процесі приватизації, що здійснювалась з використанням заходів забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів.

Отже, ураховуючи положення законодавства, беручи до уваги принцип "належного урядування", а також встановлені обставини справи, зокрема: неможливості ідентифікації заявлених прокурором для повернення 272 кв м із загальної площі підвалу; відсутність спору між прокурором та відповідачем 1; заявлення позовної вимоги до відповідача 2 на користь відповідача 1, колегія суддів приходить до висновку, що суб`єктний склад спору а також позовні вимоги прокурором визначені невірно, що є наслідком відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд першої інстанції вищевказаного не врахував та не з`ясував обставин, що мають значення для справи, тому рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23 підлягає скасуванню відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України із прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Щодо застосування строку позовної давності у даній справі, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, що визначено ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Загальний строк позовної давності у даній справі є очевидно пропущеним, однак враховуючи, що колегія суддів встановила відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, заява про застосування строків позовної даності задоволенню не підлягає, а вказаний строк до спірних правовідносин не може бути застосований.

Судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Рівненську окружну прокуратуру у відповідності до ст. 129 ГПК.

При цьому, колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.10.2022 у справі №923/199/21 відступила від висновків стосовно застосування норм ГПК України щодо розподілу судових витрат у справах за позовами прокурора в інтересах держави та зазначила, що у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справ, провадження в яких відкрито за позовом прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позиція цього органу щодо заявленого прокурором позову не є вирішальним критерієм, оскільки прокурор бере участь у розподілі судових витрат нарівні з іншими учасниками справи.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 277, 278, 279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" на рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23 - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 у справі №918/743/23 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

3. Стягнути з Рівненської окружної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33000, м. Рівне, майдан Незалежності, буд. 3, ) 4 026, 00 грн витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Господарському суду Рівненської області видати наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

Повний текст постанови складений "12" березня 2024 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.