ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 березня 2024 року Справа № 903/534/23

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Гандзілевська Яна Вікторівна

за участю представників сторін:

від Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»: Старик Ю.С. довіреність №87 від 18.12.2023

від ТОВ «Партнер Дістрібьюшн»: Ганчар І.Д. ордер серія АІ №1557874 від 28.02.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Волинської області заяву кредитора Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» про визнання грошових вимог

по справі №903/534/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон +» про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2023 представник ТОВ Партнер Дістрібьюшн сформувала в системі Електронний суд заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ Авіон+.

Ухвалою суду від 23.06.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство боржника ТОВ Авіон+.

У відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства 23.06.2023 за №70869 на офіційному веб-порталі судової влади України здійснено оприлюднення оголошення (повідомлення) про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про банкрутство ТОВ Авіон+.

20.07.2023 Підприємство з іноземними інвестиціями «Амік Україна» надіслало на адресу суду заяву про визнання грошових вимог до ТОВ Авіон+ у розмірі 69892,15 грн., а також 5368,00 грн судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами (т.46, 47 а.с.1-265).

Ухвалою суду від 26.07.2023 відкладено вирішення питання про прийняття заяви Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» про визнання грошових вимог до повернення справи до Господарського суду Волинської області (т.47, а.с.269).

01.08.2023 розпорядник майна подав до суду супровідний лист на виконання вимог ухвали суду від 23.06.2023 (т.15, а.с.126-207).

Ухвалою суду від 25.01.2024 заяву кредитора Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду. Розгляд заяви в призначено в попередньому судовому засіданні на 12.03.2024 о 12:00 год. Зобов`язано ТОВ «Авіон+» до попереднього засідання суду повідомити суд про результати розгляду відповідної заяви з майновими вимогами (т.45, а.с.273-274).

01.03.2024 представник ТОВ «Авіон+» сформував в системі «Електронний суд» відзив (т.16, а.с.1-64), в якому вказав, що переважна більшість заявлених кредиторських вимог ґрунтується на заборгованості ТОВ «Авіон+» за товари, поставлені контрагентами перед початком повномасштабної збройної агресії рф на територію України, на якій розміщені торгівельні приміщення, а саме: у Херсонській області, де боржник здійснював діяльність з роздрібної торгівлі. Прийом товару та супровідних первинних бухгалтерських документів, які підтверджували кількість та асортимент товару здійснювався безпосередньо в місцях прийому товару. 17.03.2022 боржник звернувся до відділу поліції №1 Львівського районного управління №2 ГУ НП у Львівській обл. із заявою про вчинення кримінального правопорушення (копія надається). Заява була мотивована тим, що працівниками ТОВ «Авіон+» 12.03.2022р. виявлено факти розкрадання невідомими особами товарів та обладнання товариства, яке зберігалось у складських приміщеннях та магазинах товариства. Станом на момент подання даної заяви невідомими особами викрадено всі товари та обладнання, що зберігалось у складських приміщеннях та приміщеннях магазинів. Відповідно до даних бухгалтерського обліку станом на момент розкрадання у складських приміщеннях та магазинах зберігались товари і обладнання на загальну суму 403 538 360,99грн., з яких вартість товарів 208 106 432,61грн., вартість обладнання 195 431 928,38грн.

Станом на даний час, з об`єктивних та не залежних від волі Боржника причини, - ТОВ «Авіон+» не має у своєму розпорядженні оригіналів первинних документів, які підтверджують прийняття товарів та обладнання, які були поставлені до торгівельних приміщень, розташованих у Херсонській обл., що унеможливлює перевірку достовірності документів наданих кредиторами та виконання ухвал Господарського суду Волинської області про надання копій таких документів або підписання примірників, наданих кредиторами.

Щодо заяви Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» зазначив, що грошові вимоги обґрунтовані використанням боржником паливних карток у період лютий-березень 2022. До заяви про грошові вимоги не надано доказів видачі паливних карток на ім`я боржника, що унеможливлює встановлення достовірності даних про отримання товару боржником, наведених кредитором у заяві та їх визнання (т.16, а.с.14-15).

У відповідності до листа-повідомлення від 25.07.2023, розпорядник майна визнав в повному обсязі заявлені вимоги в наступній черговості: 5368,00 грн. (судовий збір) - вимоги першої черги; 69892,15 грн (заборгованість за договором) вимоги четвертої черги (т.15, а.с.153).

27.02.2024 розпорядник майна подав до суду супровідний лист на виконання вимог ухвал суду. Також просив проводити судові засідання, що призначені на 05.03.2024, 12.03.2024, 19.03.2024 та 26.03.2024 без участі розпорядника майна ТОВ «Авіон+».

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» просив суд визнати заявлені грошові вимоги.

Представниця ініціюючого кредитора про визнання грошових вимог до боржника поклалась на розсуд суду.

У визначений судом день та час боржник своїм правом на участь в судовому розгляді не скористався, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, не з`явилася в судове засідання також і розпорядник майна боржника.

Заслухавши в судовому засіданні представників Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» та ТОВ «Партнер Дістрібьюшн», дослідивши в судовому засіданні матеріали заяви і додатково долучених арбітражним керуючим до неї документів, суд приходить до наявність підстав для визнання грошових вимог Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» , з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства "конкурсні кредитори" - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; "поточні кредитори" - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; "забезпечені кредитори" - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Частиною п. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, попереднє засідання господарського суду проводиться не пізніше 70 календарних днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду. Про попереднє засідання суду повідомляються сторони, а також інші учасники провадження у справі про банкрутство, визнані такими відповідно до цього Кодексу.

У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

За змістом ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, 20.07.2020 між ПІІ «АМІК УКРАЇНА» та ТОВ «Авіон+» укладено договір купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток №20/941 (т.46, а.с.11-21).

Відповідно до п. 2.1 Договору передача товару Продавцем здійснювалося шляхом його відпуску через мережу автозаправних станцій (АЗС) зі спеціально встановленим обладнанням - РОS-терміналом з використанням паливних карток (ПК), які знаходяться в користуванні Покупця.

В період з 01.02.2022 по 28.02.2022 включно, ПІІ «АМІК УКРАЇНА» - продавець продало покупцю - ТОВ «АВІОН+» товар: газ 5409,53 літри, бензин А-95 4709,33 літри, бензин А-92 95,61 літри, дизельне паливо 12546,41 літри згідно діючого договору купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток №20/941/166 від 20.07.2020.

Відповідно до умов п. 5.1 та 5.4 Договору та згідно транзакцій, які наявні в акті вибірки (інформаційного звіту) за лютий 2022 року, чеках РОS-терміналів Покупець використовував паливні картки: №№ 00032742, 00032743, 00032744, 00032745, 00032746, 00032747,00032748, 00032749,00032750, 00032751, 00032752, 00032753,00032754, 00032756, 00032758, 00032759, 00032760, 00032761, 00032762, 00032763, 00032764, 00032765, 00032766, 00032768, 00032769, 00032770, 00032771, 00032772, 00032773, 00032775, 00032776, 00032778, 00032779, 00032782, 00032783, 00032784, 00032785, 00032786, 00032787, 00032788, 00032790, 00032791, 00032792, 00032793, 00032794, 00032795, 00032796, 00032797, 00032798, 00032799, 00032801, 00032802, 00032803, 00032804, 00032805, 00032806, 00032807, 00032808, 00032809, 00032811, 00032812, 00032813, 00032814, 00032815, 00032816, 00032817, 00032818, 00032819, 00032820, 00032821.

Покупець придбав товарів на загальну суму 654 024,22 грн. з ПДВ.

За умовами п. 6.1 Договору, купівля товару здійснювалась по цінам, які були встановлені на АЗС на момент здійснення транзакцій по ПК. Акт вибірки (інформаційний звіт) за лютий 2022 року, сформований відповідно до п. 5.12 Договору (т.46, а.с.24-32).

29.03.2022 р. ПІІ «АМІК УКРАЇНА» - продавець продав покупцю - ТОВ «АВІОН+» на АЗС № 1650 в Одеський області 15,89 літри бензину А-95 на 532,79 грн. з ПДВ. Акт вибірки (інформаційний звіт) за березень 2022 року, сформований відповідно до п. 5.12 Договору, (т.46, а.с.33).

Відповідно до п. 6.3 та 6.5 Договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 05.01.2021 (т.46, а.с.22-23) до Договору, оплата за товари здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок Продавця на умовах попередньої оплати або на умовах післяплати. За отримані товари протягом відповідного періоду Покупець зобов`язаний провести повний розрахунок не пізніше трьох (3) календарних днів, наступних за останнім днем періоду в якому Покупець отримав товари. Оплата проводиться Покупцем самостійно на підставі даних особистого кабінету. Під періодом розуміється проміжок часу, що становить двадцять сім (27) календарних дня та відраховується з дня першого отримання товару на умовах післяплати. Розмір порогової суми, що надається Покупцеві не може перевищувати 250 000 грн. (двісті п`ятдесят тисяч грн.) з ПДВ. Сума оплати та їх періодичність визначаються Покупцем самостійно з урахуванням вимог, встановлених цим Договором, або, за зверненням Покупця, на підставі наданого Продавцем рахунку. Покупець здійснював платежі за договором самостійно за рахунком до Продавця не звертався. Відповідно до п.п. 6.3.4 п. 6.3 Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 05.01.2021 при здійсненні оплати, Покупець вказував в призначенні платежу номер та дату договору: «Оплата згідно Договору № 20/941/166 від 20.07.2020, у т.ч. ПДВ».

Відповідно до п. 5.6 Договору, загальна кількість, вартість, асортимент товарів, що передаються за цим Договором Сторонами не обмежується і визначається на підставі фактичної кількості, асортименту та вартості поставлених товарів, що підтверджується електронними даними Процесінгового центру, або даними чеків РОS-терміналів АЗС, або касових чеків, або зведених актів приймання-передачі, або зведених видаткових накладних, якими оформлялися Транзакції і які підтверджують факт передачі Товарів Покупцю.

Відповідно до п. 5.7 договору, право власності на товар та всі ризики пошкодження чи втрати товару переходять до Покупця з моменту фактичного отримання товарів на АЗС.

За умовами п. 5.8 Договору детальну інформацію про здійснені Покупцем Транзакції, в тому числі у формі інформаційних звітів, Покупець може отримати самостійно через Особистий кабінет Покупця.

За електронними даними Процесінгового центру, особистого кабінету ТОВ «АВЮН+», Покупець в січні 2022 року купив товару на 668831,28 грн. з ПДВ. Копія Акту приймання -передачі ТМЦ № 20/941/КВ-0000765 від 31 січня 2022 за січень 2022 року, яка сформована та роздрукована з програмного забезпечення. Копія Акту вибірки (інформаційний звіт) за січень 2022 року, яка сформована та роздрукована з програмного забезпечення. Покупець повністю розрахувався з Продавцем за придбаний ним товар у січні 2022.

Відповідно до Акту приймання-передачі ТМЦ №20/941/КВ-0002977 від 28.02.2022, який сформовано з програмного забезпечення за лютий 2022 року (т.46, а.с.34), Продавцем було передано (поставлено) Покупцеві товару на загальну суму 654 024,22 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту приймання-передачі ТМЦ №20/941/КВ-0010858 від 31.03.2022 який сформовано з програмного забезпечення за період березень 2022 року- (т.46, а.с.35), Продавцем було передано (поставлено) Покупцеві, товару на загальну суму 532,79 грн. з ПДВ.

Отже, в січні, лютому, березні 2022 році Боржник отримай товар на суму 1323388,29 грн. з ПДВ.

В порушення умов Договору Покупець виконав свої зобов`язання з оплати товарів лише частково, сплативши Кредитору 1264362,19 грн. з ПДВ. Сальдо взаєморозрахунків на користь Кредитора становить 69892,15 грн. з ПДВ.

Судом враховано правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Кредитор направив Боржнику претензію на суму боргу 69892,15 коп. Лист № 897 від 11.07.2022 з додатками та доказом про відправлення листа підприємством поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (т47, а.с.234-251). До претензії Кредитор додав на підпис Боржнику Акт вибірки (інформаційний звіт) за лютий 2022 року в 2-х примірниках; Акт вибірки за березень 2022 року в 2- х примірниках; Акт прийому-передачі ТМЦ №20/941/КВ-0002977 від 28.02.2022 р. в 2-х примірниках; Акт прийому-передачі ТМЦ №20/941/КВ-0010858 від 31.03.2022 р. в 2-х примірниках; Акти звірки взаєморозрахунків в 2-х примірниках. Перелік перелічених додатків зафіксовано в опису вкладення у цінних лист.

Боржник відповіді Кредитору на претензію не надіслав, підписані нам перелічені первинні документи не повернув.

ТОВ «АВІОН+» звернулося до Кредитора листом № 90 від 06.07.2022 року (т.47, а.с.252-253), в якому повідомило про втрату контролю над приміщеннями, що знаходяться у м. Херсоні та Херсонської області після вторгнення окупаційних військ російської федерації на територію України, про відсутність можливості належного бухгалтерського та податкового обліку, про зупинення господарської діяльності на території південного регіону та призупинення дії договорів поставки товарів з посиланням на лист Торгово-промислової палити України про форс-мажорні обставини.

09 січня 2023 року Кредитор отримав повторний лист від Боржника № 1117 від 19.12.2022 (т.47, а.с.254). Будь яких офіційних документів на підтвердження обставин перелічених в листах Боржник Кредитору не надав.

На момент розгляду заяви у Кредитора відсутні підписані з боку Боржника первинні документи по господарським операціям купівлі - продажу товарів по Договору за лютий, березень 2022 року, а Акт приймання - передачі ТМЦ № 20/941/КВ-0000765 від 31 січня 2022 р. та Акт вибірки (інформаційний звіт) за січень 2022 року втрачені.

На підтвердження факту продажу товару Боржнику та отримання ним товару Кредитор надає суду бухгалтерські та фінансові дані, які наведені в Таблиці № 1 та Таблиці № 2 (т.46, а.с.5-6) з додаванням копій зареєстрованих податкових накладних, рахунки коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних, копії квитанцій про прийняття податкових накладних сформовані Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України, складені та зареєстровані зведені акцизні накладні по реалізації палива та банківські виписки про зарахування коштів на банківський поточний рахунок Кредитора в оплату придбаного Боржником товару.

За приписами п.п. 187.1, 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 зазначеного Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів платник податку - продавець товарів зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Порядок складання акцизних накладних при реалізації пального та їх реєстрації у Єдиному реєстрі акцизних накладних (ЄРАН) встановлено ст. 231 ПКУ.

Реєстрація в ЄРАН підлягають акцизні накладні, складені при реалізації пального через паливороздавальну або оливороздавальну колонку у паливний бак транспортного засобу з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним та на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Відповідно до п. 5.1 Договору Кредитор забезпечує Боржнику безперервного постачання пального, згідно з п. 231.3 ПКУ для кожного отримувача пального продавець може складати зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця. Для цілей п. 231.3 ст. 231 Податкового кодексу України під безперервним постачанням вважається забезпечення особою, яка реалізує пальне, можливості для отримувачів пального отримувати пальне в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця, що підтверджується умовами укладеного між Кредитором і Боржником Договору.

Статтею 265 ГКУ передбачено, що за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього грошову суму.

З огляду на це, зведені акцизні накладні складаються Кредитором-продавцем пального тільки на Боржника, як отримувача пального, зареєстрованим платником акцизного податку з реалізації пального, з відповідним відображенням реквізитів в акцизній накладній.

Отже, з врахуванням вище викладеного, заборгованість Боржника перед Кредитором становить 1323388,29 грн. (вартість проданих-переданих товарів Боржнику від Кредитора в 2022 році) відняти (-) 1264362,19 грн. (сума отриманих коштів Кредитором від Боржника за отриманий ним товар в 2022 році) = 59 026,10 грн. додати (+) 10 866,05 грн (початкове сальдо взаєморозрахунків на 01.01.2022р. на користь Кредитора) = 69892,15 грн. з ПДВ

Загальна кількість реалізованих Боржнику літрів палива, приведених до температури 15 градусів Цельсія згідно складених та зареєстрованих акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних (ЄРАН) на Боржника з урахуванням отриманої оплати за паливо становить:

1)В січні 2022 реалізовано 25624,19 літрів товару, на загальну суму 668831,28 грн. з ПДВ. Загальна сума перерахованих Боржником коштів за товар на поточний рахунок Кредитора в січні 2022 складає 866207,41 грн. з ПДВ (423 635,50 + 442 571,86) з яких 10866,05 грн. враховано на погашення заборгованості, що утворилася станом на 01.01.2022, 668831, 28 грн. враховано за придбане Боржником палива в січні 2022 та 186 510 грн. це залишок коштів Боржника на рахунку Кредитора станом на 01.02.2022.

Податкова накладна від 11.01.2022 №4003923 виписана на суму 412769,50 грн. з ПДВ. 423635,55 грн. з ПДВ (кошти зараховані 11.01.2022) відняти (-) 10866,05 грн. з ПДВ (сальдо на 01.01.2022) = 423635,55 грн. з ПДВ.

Податкова накладна від 27.01.2022 № 40110917 виписана на суму 442571,86 грн. з ПДВ (кошти, що надійшли на поточний рахунок Кредитора 27.01.2022 як попередня оплата (аванс)).

Загальна кількість реалізованих літрів товару, якщо скласти всі літри по кожній акцизній накладній за січень 2022 складає 25 624,19 літрів. Кількість літрів, що вказані в Акті приймання-передачі № 20/941/КВ-0000765 від 31 січня 2022 р. та Акті вибірки (інформаційний звіт) за січень 2022 р., які сформовано з програмного забезпечення Процесінгового центру, співпадають з загальною кількістю літрів в зареєстрованих акцизних накладних за січень 2022р.

2) В лютому 2022 реалізовано 22760,88 літрів товару, на загальну суму 654 024,22 грн. з ПДВ.

Загальна сума перерахованих Боржником коштів за товар на поточний рахунок Кредитора в січні 2022 складає 398154,78 з ПДВ.

Податкова накладна від 15.02.2022 № 4063134 виписана на суму 398 154,78 грн. з ПДВ (кошти, що надійшли на поточний рахунок Кредитора 15.02.2022 р. як попередня оплата (аванс)). 398 154,78 грн. з ПДВ + 186 510,08 грн. (аванс, задишок коштів Боржника на рахунку Кредитора станом на 01.02.2022р.) = 584 664, 86 грн. з ПДВ.

Загальна кількість реалізованих літрів товару, якщо скласти всі літрі по кожній акцизній накладній за лютий 2022 складає 22672,71 літрів. Кількість літрів, що вказані в Акті приймання-передачі № 20/941/КВ-0000765 від 31 січня 2022 та Акті вибірки (інформаційний звіт) за лютий 2022, які сформовано з програмного забезпечення Процесінгового центру 22760,88 літрів, не співпадають з загальною кількістю літрів в зареєстрованих акцизних накладних за лютий 2022. Різниця становить 22760,88 відняти (-) 22672,71 = 88,17 літрів.

Щодо різниці 88,17 літрів. За електронними даними Процесінгового центру, особистого кабінету ТОВ «АВІОН+», Акту вибірки (інформаційний звіт) за лютий 2022, Боржник 04.02.2022 в 15 годин 36 хвилин здійснив купівлю дизельного пального 88,17 літрів на АЗС №17 Дніпропетровська область, яка належить ТОВ «НЄФТЕК СІТІ ОІЛ» з використанням паливної карти емітентом якої є ПІІ «АМІК УКРАЇНА». Інформація стосовно цієї заправки вказана на останньому аркуші Акту вибірки (інформаційний звіт) за лютий 2022. Відповідно до діючого договору поставки нафтопродуктів через мережу АЗС № 20/443 від 20 березня 2020, укладеному між ПІІ «АМІК УКРАЇНА» та ТОВ «НЄФТЕК СІТІ ОІЛ» (далі за текстом Договір 2) користувачі паливної карти, емітентом якої є ПІІ «АМІК УКРАЇНА», мають можливість здійснювати купівлю палива на АЗС, які належать ТОВ «НЄФТЕК СІТІ ОІЛ» (т.47, а.с.255-261).

Відповідно до п.п. 3.1. п. 3 ТОВ «НЄФТЕК СІТІ ОІЛ»-продавець зобов`язане відпускати товар будь-якій особі, що надає смарт-карти ПІІ «АМІК УКРАЇНА»-покупець. Відпуск Товару провадиться в режимі роботи, що діє на АЗС Продавця та з урахуванням роздрібної ціни на товар (ціна стели АЗС) на час його відпуску. Вартість відпускаємих товарів встановлюється та коригується на РОS-терміналі відповідальною особою Продавця у відповідності до діючих на АЗС Продавця цін.

Відповідно до п.п. 3.1.7 п. 3.1 Договору 2, Продавець зобов`язаний скласти та зареєструвати акцизну накладну на всі об`єми палива, що були відвантажені (поставлені, відпущені) Покупцю.

При цьому, якщо Покупець не є кінцевим споживачем палива, він зобов`язаний протягом 7 (семи) календарних днів з моменту відпуску палива на АЗС (роздрібна точка продажу палива, що має відповідну ліцензію) повідомити Постачальнику інформацію про кінцевого споживача. Інформація в розрізі кожного дня має містити назву кінцевого споживача - суб`єкта господарської діяльності, код ЄДРПОУ або код платника податків ФОП, адреса АЗС на якій відбулась заправка пального, вид палива, обсяг літрів. У випадку неповідомлення або несвоєчасного повідомлення Постачальника про кінцевих споживачів для складання та реєстрації акцизних накладних, Постачальник здійснює складання та реєстрацію акцизних накладних в СЕАРП та СЕ на Покупця.

В даному випадку ТОВ «НЄФТЕК СІТІ ОІЛ» зареєструвало акцизні накладні на ТОВ «АВІОН+» на 88,17 літрів дизельного палива.

Залишок заборгованості за товар придбаний (переданий) Боржнику в лютому складає: 654 024,22 грн. з ПДВ - 584 664, 86 грн. з ПДВ = 69359,36 грн. з ПДВ.

В березні 2022 реалізовано 15,89 літрів товару, на загальну суму 532,79 грн. з ПДВ. Загальна сума перерахованих Боржником коштів за товар на поточний рахунок Кредитора у березні 2022 складає 0 (нуль) грн. Залишок заборгованості за товар придбаний (переданий) Боржнику у березні 2022 складає: 532,79 грн. з ПДВ

Всього сума боргу станом на момент розгляду заяви про визнання кредитором у справі № 903/534/23 про банкрутство становить: 69359,36 грн. з ПДВ + 532,79 грн. з ПДВ = 69892,15 грн. з ПДВ.

Судом враховано правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця. Висновок про вказане зроблено Верховним Судом у постанові від 19.06.2018 у справі №804/15389/15.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Такий факт повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає вимогам процесуального законодавства (аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому, доказування полягає не лише у поданні доказів, а й у доведенні їх переконливості (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 910/17819/17).

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Під час розгляду заявлених грошових вимог, арбітражний керуючий та суд користуються правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Розглядаючи кредиторські вимоги арбітражний керуючий та суд зобов`язані належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності) та з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19).

Разом з тим, судом враховано приписи ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1)у першу чергу задовольняються:

вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

вимоги кредиторів за договорами страхування;

витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;

витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються:

вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Розглянувши заяву Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» про визнання грошових вимог, господарський суд вважає за можливе кредиторські вимоги останнього визнати із наступною черговістю їх задоволення:

- 5368,00 грн. (судовий збір) - вимоги першої черги;

- 69892,15 грн (заборгованість за договором) вимоги четвертої черги.

При цьому судом враховано, що кредиторські вимоги були розглянуті розпорядником майна, повністю визнаються ним та включені до реєстру вимог кредиторів у вказаному розмірі, що підтверджується відповідним листом-повідомленням розпорядника майна від 25.07.2023 (т.15, а.с.153).

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Керуючись ст.ст 1, 2, 47-49 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» до боржника задовольнити.

2. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (вул.Верхній Вал,68, м.Київ, 04071, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» (вулиця Рівненська,48, місто Луцьк, 43010, ) у наступній черговості:

- 5368,00 грн. (судовий збір) - вимоги першої черги;

- 69892,15 грн (заборгованість за договором) вимоги четвертої черги.

3. Зобов`язати розпорядника майна Григор`єва Валерія Васильовича відповідно до ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Ухвала господарського суду набирає законної негайно з моменту її прийняття відповідно до ч.4 ст. 9 КУзПБ.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.9 КУзПБ, ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2024.

Суддя І. О. Гарбар