ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Справа № 927/937/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Євсікова О.О.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 (повний текст рішення складено та підписано 11.09.2023) (суддя Фесюра М.В.)

у справі № 927/937/23 Господарського суду Чернігівської області

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком"

до фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича

про стягнення 46 441,02 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича прo стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 74Е000-36/21 від 15.02.2021 у розмірі 46 441,02 грн.

2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна № 74Е000-36/21 від 15.02.2021 (далі - Договір) у частині сплати орендної плати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

3. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" 46 441,02 грн боргу та 2 147,20 грн судового збору.

4. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив із того, що позивачем доведено на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), порушення його прав та охоронюваних законом інтересів як орендодавця за Договором у частині своєчасного отримання плати за весь час фактичного користування відповідачем орендованим приміщенням.

5. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що в орендаря (відповідача) був наявний обов`язок сплачувати оренду плату та плату з утримання орендованого майна за весь час користування об`єктом оренди.

6. За висновком суду першої інстанції, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував за послуги з оренди нерухомого майна та послуги з утримання орендованого майна, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 46 441,02 грн.

7. Беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача простроченої заборгованості з орендної плати та плати за утримання орендованого майна в сумі 46 441,02 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

8. Не погодившись із рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23, фізична особа-підприємець Івченко Вячеслав Вікторович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати вказане рішення повністю і прийняти нове рішення, зменшивши суму боргу на 16 758,13 грн.

9. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що нова редакція додатку № 2 до Договору не може бути застосована до обчислення витрат на теплопостачання на період із лютого 2022 року по травень 2022 року. Тому витрати на опалення на період із лютого 2022 року по травень 2022 року становлять не 11 886,06 грн + 9 026,99 грн, що становить 20 913,05 грн (опалення за лютий та березень). Рахунок за опалення повинен бути 4 154,92 грн (4,31 грн за кв.м щомісяця: 4,31 грн * 241,1 кв.м * 4 місяці). Таким чином, борг відповідача повинен бути менший на 16 758,13 грн (20 913,05 грн - 4 154,92 грн). Наведені обставини не були враховані судом першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

10. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23 передані колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Євсіков О.О.

11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/937/23; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Чернігівської області.

12. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2023 задоволено клопотання фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23 та поновлено фізичній особі-підприємцю Івченку Вячеславу Вікторовичу зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23; зупинено дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 30.11.2023.

13. Зважаючи на воєнний стан в Україні, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Позиції учасників справи

14. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Свої заперечення позивач обґрунтовує наступним.

15. Акціонерне товариство "Укртелеком" зазначає, що судом першої інстанції було перевірено наявність підстав для збільшення витрат на теплопостачання, досліджено докази, які це підтверджують, здійснено перевірку розрахунків витрат на теплопостачання, внаслідок чого прийнято обґрунтоване рішення про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог у сумі 46 441,02 грн.

16. Позивач вважає, що підстав для скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23 немає, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з повним встановленням усіх обставин, які мають значення для справи, на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, із правильним дослідженням та оцінкою наданих доказів.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

17. 15.02.2021 між Акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Чернігівської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Івченком Вячеславом Вікторовичем (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 74Е000-36/21 (Договір), згідно з п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар бере в строкове платне користування наступне майно: нерухоме майно, розташоване за адресою: Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Ярмаркова, на 1-му поверсі триповерхового будинку № 53, загальною площею 250,8 м2, для використання під торгові площі промисловими товарами.

18. Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на плані-схемі в додатку № 1 до Договору.

19. Згідно з умовами пунктів 3.1, 3.7, 3.8 Договору Орендар повинен перераховувати на рахунок Орендодавця щомісяця, до 20 числа розрахункового місяця, орендну плату та плату за послуги з утримання нерухомого майна, теплопостачання, електроенергію та витрати за експлуатацію й обслуговування електромереж та електрообладнання. У разі неотримання Орендарем рахунка-акта від Орендодавця Орендар зобов`язаний здійснити оплату орендної плати та плати з утримання майна не пізніше 20 числа місяця, в якому має бути здійснена оплата, відповідно до підп. 3.1.1 та 3.1.2 цього Договору.

20. Умовами підп. 5.3.12 Договору передбачено обов`язок Орендаря щодо своєчасного і в повному обсязі внесення орендної плати та інших платежів, передбачених Договором.

21. Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата складається з плати за користування нерухомим майном за місяць, плати за послуги з утримання нерухомості за місяць та плати за користування парко-місцями (підп. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Договору).

22. Відповідно до п. 3.8 Договору Орендодавець надсилає Орендарю рахунок-акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за розрахунковий місяць на його e-mail або за допомогою іншого узгодженого сторонами електронного сервісу обміну документами. У разі неотримання Орендарем рахунка-акта від Орендодавця Орендар зобов`язаний здійснити оплату орендної плати не пізніше 20 числа місяця, в якому має бути здійснена така оплата. При цьому розмір плати за надання послуг з утримання орендованого майна визначається в розмірі, що дорівнює попередній оплаті за надання таких послуг (з подальшим коригуванням переплати/недоплати Орендодавцем).

23. Пунктом 3.7 Договору встановлено, що орендна плата сплачується Орендарем щомісяця шляхом її перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа розрахункового (поточного) місяця.

24. Відповідно до п. 11.1 Договору, він набирає чинності після підписання його сторонами і діє до 31.12.2023 включно та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

25. На виконання Договору Орендодавцем за актом приймання-передачі майна від 15.02.2021 було передано Орендарю нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Прилуки, вул. Ярмаркова, на 1-му поверсі триповерхового будинку № 53, загальною площею 250,8 м2. Відповідно до зазначеного акта приймання-передачі майна приміщення передане у задовільному стані.

26. Додатковою угодою № 1 від 01.03.2021 до Договору було внесено зміни до підп. 1.1.1 Договору в частині зменшення площі орендованого майна до 241,1 м2, зменшено орендну плату, а також викладено в новій редакції розрахунок вартості послуг з утримання орендованого майна.

27. Пунктом 4 додаткової угоди № 1 від 01.03.2021 до Договору встановлено, що вона вступає в дію з 15.02.2021, тобто з моменту укладення Договору.

28. Відповідно до акта передачі-приймання майна від 15.02.2021 було повернуто з оренди приміщення площею 9,7 м2.

29. Додатковою угодою № 2 від 01.11.2021 до Договору доповнено п. 1.1 Договору підпунктом 1.1.2 в частині передачі в оренду 6 парко-місць, які знаходяться на подвір`ї будівлі, в якій знаходиться нерухоме майно, що орендується, а п. 3.1 Договору - підпунктом 3.1.3 щодо плати за користування шістьма парко-місцями в розмірі 312,50 грн без ПДВ, крім того, ПДВ 62,50 грн за одне парко-місце, що разом із ПДВ за шість парко-місць за місяць становить 2 250,00 грн.

30. Таким чином, орендну плату за користування орендованим майном було збільшено на 312,50 грн х 6 парко-місць = 1 875,00 грн (без ПДВ).

31. На виконання додаткової угоди № 2 від 01.11.2021 Орендодавцем за актом приймання-передачі майна від 01.11.2021 було передано Орендарю 6 (шість) парко-місць на подвір`ї будівлі за адресою: м. Прилуки, вул. Ярмаркова, 53.

32. Пунктом 3 додаткової угоди № 2 від 01.11.2021 встановлено, що вона вступає в дію з 01.11.2021.

33. Додатковою угодою № 3 від 01.01.2022 до Договору внесено зміни в підп. 1.1.2 Договору в частині передачі в оренду одного парко-місця, що знаходиться на подвір`ї будівлі, в якій знаходиться нерухоме майно, що орендується, та в підп. 3.1.3 Договору щодо плати за користування одним парко-місцем у розмірі 312,50 грн без ПДВ, крім того, ПДВ 62,50 грн, що становить із ПДВ 375,00 грн.

34. Пунктом 3 додаткової угоди № 3 від 01.01.2022 до Договору встановлено, що вона вступає в дію з 01.01.2022.

35. Відповідно до акта передачі-приймання від 31.12.2021 Орендарем було повернуто Орендодавцю з оренди 5 (п`ять) парко-місць.

36. Додатковою угодою № 4 від 01.06.2022 до Договору внесено зміни до підп. 1.1.1 Договору в частині зменшення площі орендованого майна до 110,10 м2, зменшено орендну плату, а також викладено в новій редакції розрахунок вартості послуг з утримання орендованого майна.

37. Пунктом 4 додаткової угоди № 4 від 01.06.2022 до Договору встановлено, що вона вступає в дію з 01.06.2022.

38. Відповідно до акта передачі-приймання майна від 31.05.2022 Орендарем було повернуто Орендодавцю з оренди приміщення площею 131,0 м2.

39. Позивачем було виставлено відповідачу відповідні рахунки.

40. Як зазначив позивач, відповідачем невчасно та не в повному обсязі було сплачено оренду плату.

41. За доводами позивача, Орендарем не було сплачено завдаток у розмірі, встановленому п. 3.10 Договору, що підтверджується платіжними дорученнями, згідно з якими Орендарем були сплачені кошти на виконання Договору, та довідкою про відсутність завдатку.

42. Відповідно до розрахунку позивача:

1. рахунок-акт за лютий 2021 року на суму 2 146,52 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 15272128SB від 01.03.2021 на суму 2 146,52 грн;

2. рахунок-акт за березень 2021 року на суму 4 293,02 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 15272128SB від 01.03.2021 на суму 0,02 грн та платіжним дорученням № 16405640SB від 30.03.2021 на суму 4 293,00 грн;

3. рахунок-акт за квітень 2021 року на суму 4 384,34 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 102596 від 26.04.2021 на суму 4 384,34 грн;

4. рахунок-акт за травень 2021 року на суму 4 465,30 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 18524747SB від 26.05.2021 на суму 4 465,30 грн;

5. рахунок-акт за червень 2021 року на суму 4 301,52 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 19735166SB від 26.06.2021 на суму 4 301,52 грн;

6. рахунок-акт за липень 2021 року на суму 4 303,86 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 21007598SB від 26.07.2021 на суму 4 303,86 грн;

7. рахунок-акт за серпень 2021 року на суму 4 324,72 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 22382362SB від 27.08.2021 на суму 4 324,72 грн;

8. рахунок-акт за вересень 2021 року на суму 4 328,04 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 48567 від 18.10.2021 на суму 4 328,04 грн;

9. рахунок-акт за жовтень 2021 року на суму 4 340,42 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № @2РL068479 від 23.11.2021 на суму 4 100,00 грн, платіжним дорученням № 15272128SB від 01.03.2021 на суму 0,06 грн, платіжним дорученням № 102596 від 26.04.2021 на суму 0,66 грн, платіжним дорученням № 19735166SB від 26.06.2021 на суму 0,08 грн, платіжним дорученням № 21007598SB від 26.07.2021 на суму 0,14 грн, платіжним дорученням № 22382362SB від 27.08.2021 на суму 0,08 грн, платіжним дорученням № 28298582SB від 22.02.2022 на суму 239,40 грн;

10. рахунок-акт за листопад 2021 року на суму 6 592,95 грн оплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 28298582SB від 10.02.2022 на суму 4 429,60 грн та платіжним дорученням № 28298583SB від 10.02.2022 на суму 2 163,35 грн;

11. рахунок-акт за грудень 2021 року № 74-ЧІМ21-716 від 31.12.2021 на суму 6 598,42 грн оплачений частково згідно з платіжним дорученням № 28298583SB від 10.02.2022 на суму 2 273,65 грн, платіжним дорученням № 31964761SВ від 10.08.2022 на суму 0,79 грн, платіжним дорученням № П12482833 від 19.10.2022 на суму 252,79 грн (борг 4 071,19 грн);

12. рахунок-акт за січень 2022 року № 74-ЧІМ22-50 від 31.01.2022 на суму 4 668,03 грн, не оплачений (борг 4 668,03 грн);

13. Рахунок за лютий 2022 року № 74-ЧІМ22-214 від 28.02.22 на суму 18 428,65 грн (був виставлений фактично на суму 25 830,15 грн), після перерахунку фактично понесених витрат за опалення, сплачений частково згідно з платіжним дорученням № @2РL357113 від 13.04.2022 на суму 4 156,00 грн (борг 14 272,65 грн);

14. Рахунок за березень 2022 року № 74-ЧІМ22-395 від 31.03.2022 на суму 11 287,49 грн, частково сплачений згідно з платіжним дорученням на суму 2 022,00 грн (борг 9 265,49 грн);

15. Рахунок за травень 2022 року № 74-ЧІМ22-512 від 31.05.2022 на суму 3 284,12 грн, не оплачений (борг 3 284,12 грн);

16. Рахунок за червень 2022 року № 74-ЧІМ22-605 від 30.06.2022 на суму 1 947,22 грн, не оплачений (борг 1 947,22 грн);

17. Рахунок за липень 2022 року на суму 1 947,21 грн, сплачений повністю згідно з платіжним дорученням № 31964761SВ від 10.08.2022 на суму 1 947,21 грн;

18. Рахунок за серпень 2022 року № 74-ЧІМ22-863 від 31.08.2022 на суму 1 947,21 грн, не оплачений (борг 1 947,21 грн);

19. Рахунок за вересень 2022 року на суму 1 947,21 грн, сплачений повністю згідно з платіжним дорученням № П12482833 від 19.10.2022 на суму 1 947,21 грн;

20. Рахунок за жовтень 2022 року № 74-ЧІМ22-1128 від 31.10.2022 на суму 2 223,34 грн, не оплачений (борг 2 223,34 грн);

21. Рахунок за листопад 2022 року № 74-ЧІМ22-1164 від 30.11.2022 на суму 1 947,21 грн, не оплачений (борг 1 947,21 грн);

22. Рахунок за грудень 2022 року № 74-ЧІМ22-1270 від 31.12.2022 на суму 2 814,56 грн, не оплачений (борг 2 814,56 грн).

43. Всього заборгованість становить 46 441,02 грн (4 071,19 грн + 4 668,03 грн + 14 272,65 грн + 9 265,49 грн + 3 284,12 грн + 1 947,22 грн + 1 947,21 грн + 2 223,34 грн + 1 947,21 грн + 2 814,56 грн).

44. Листом № 381_ВИХ СG-74Е00-2022 від 20.12.2022 позивачем було повідомлено відповідача про заборгованість за Договором та дострокове розірвання Договору 31.12.2022 на підставі підп. 3 п. 11.6.4 Договору у зв`язку із заборгованістю зі сплати орендної плати за період з 01.01.2022 по 30.11.2022. Про направлення зазначеного листа відповідачу свідчить копія фіскального чеку АТ "Укрпошта" від 21.12.2022, що міститься в матеріалах справи (а.с. 90).

45. Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права та стягнення з відповідача суми основного боргу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

46. Частинами першою та другою статі 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

47. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

48. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

49. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

50. Згідно із ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

51. Судом першої інстанції правильно встановлено, що укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна.

52. Відповідно до ч. 1, 3 та 6 ст. 283 ГК України в редакції, чинній на момент укладення Договору, унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

53. Наведена норма кореспондується із ч. 1 ст. 759 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення Договору), відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

54. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 1, 3 ст. 760 ЦК України).

55. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення Договору).

56. У ч. 1 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

57. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

58. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

59. Як правильно зазначив місцевий господарський суд, виходячи зі змісту відповідних норм права та положень укладеного між сторонами Договору, в Орендаря був наявний обов`язок сплачувати оренду плату та плату з утримання орендованого майна за весь час користування об`єктом оренди.

60. Як встановлено судом першої інстанції і свідчать матеріали справи, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплачував послуги з оренди нерухомого майна та послуги з утримання орендованого майна, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 46 441,02 грн.

61. Відповідач, заперечуючи в апеляційній скарзі проти позову, зазначає, що витрати на опалення на період з лютого по травень становлять не 11 886,06 грн + 9 026,99, що становить 20 913,05 (опалення за лютий та березень). Рахунок за опалення повинен бути 4 154,92 грн (4,31 грн за кв.м щомісяця: 4,31грн * 241,1 кв.м * 4 місяці). Таким чином, на думку відповідача, його борг повинен бути менший на 16 758,13 грн (20 913,05 - 4 154,92).

62. Такі твердження відповідача обґрунтовані тим, що за лютий 2022 року і березень 2022 року в тому ж розрахунку заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 74Е000-36/21 від 15.02.2021 наводяться зовсім інші витрати на опалення, а саме: 11 886,06 за лютий, 9 026,99 за березень. При цьому змін до порядку розрахунків вартості послуг з утримання орендованого майна, вказаних у додатку № 2 ("Розрахунок вартості послуг з утримання Орендованого майна"), не вносилося. Так на період з 01.03.2021 до 01.06.2022 діяла додаткова угода № 1 до Договору, де і вказано план-схема орендованого майна, площею 241,1 кв.м (додаток № 1), додаток № 2 розрахунок вартості орендованого майна у розмірі 4,31 грн за кв.м на місяць. Акціонерне товариство "Укртелеком" ніяк не мотивувало підвищення плати за утримання орендованого майна.

63. За доводами скаржника, відповідно до п. 3.4 Договору Орендодавець може в односторонньому порядку змінити плату за послуги з утримання орендованого майна у разі зміни або запровадження нових цін, тарифів на комунальні послуги, при цьому повідомити письмово про це Орендаря не пізніше 25 числа місяця, що передує місяцю, з якого застосовуються нові тарифи. Нічого із цього не було зроблено. Лише з 01.06.2022 було внесено зміни до Договору і додаток № 2 було викладено в новій редакції, яка набула чинності з 01.06.2022, в якій зазначено, що витрати на теплопостачання розраховуються згідно з обсягом фактичного споживання за діючими тарифами пропорційно орендованій площі. Тому, нова редакція додатку № 2 не може бути застосована до обчислення витрат на теплопостачання на період із лютого 2022 по травень 2022 року.

64. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень відповідача, оскільки витрати в розмірі 32 858,65 грн були зазначені в розрахунку боргу (додаток № 2 до позовної заяви), що повністю відповідає фактичним витратам за опалення орендованого майна.

65. У додатку № 2 до додаткової угоди № 1 від 01.03.2021 до договору оренди нерухомого майна № 74Е000-36/21 від 15.02.2021, який був укладений між сторонами, вартість витрат за теплопостачання була розрахована, виходячи із загальних витрат на теплопостачання по будівлі, площею 1 783,6 м2 за опалювальний період 2020 року в розмірі 92 172,20 грн, поділений на 12 місяців, що дорівнює за 1 місяць 7 681,02 грн, витрати по будівлі за 1 місяць поділені на загальну площу будівлі 1 783,6 м2, що дорівнює за один квадратний метр на місяць: 4,31 грн.

66. Таким чином витрати за теплопостачання становили 4,31 х 241,1 м2 = 1 038,73 грн (без ПДВ).

67. Як свідчать матеріали справи, в рахунках-актах, які виставлялись Орендарю в період з 15 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року, вартість витрат за теплопостачання була виставлена в розмірі 1 038,73 грн.

68. Позивачем указано, що у зв`язку зі значним подорожчанням вартості постачання газу в 2022 році на підставі п. 3.4 Договору оренди Орендарем було в односторонньому порядку, без укладання будь-яких змін та доповнень до цього Договору, змінено плату за послуги з утримання орендованого майна. При цьому, п. 3.4 Договору не змінювався протягом всього строку оренди.

69. На підтвердження понесених витрат та збільшення розміру тарифів за опалення позивачем до матеріалів справи додані копії актів приймання-передачі газу, витяги договорів на постачання, транспортування та розподіл газу, копії актів надання послуг з розподілу газу, копії актів приймання-передачі природного газу, копії актів наданих послуг та оплати.

70. Крім того, в матеріалах справи наявний розрахунок фактичних витрат на опалення всієї будівлі, та, виходячи з даного розрахунку, розрахунок фактичних витрат на опалення орендованого майна.

71. Зокрема, на фактичне збільшення вказують витрати за опалення будівлі за один місяць у січні 2022 року в розмірі 141 244,14 грн.

72. Таким чином, виходячи з умов Договору та враховуючи фактичні затрати на опалення орендованого майна, Орендарю за весь період оренди були нараховані витрати за опалення в розмірі 32 858,65 грн, за які він сплатив лише частково, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.

73. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 46 441,02 грн (4 071,19 грн + 4 668,03 грн + 14 272,65 грн + 9 265,49 грн + 3 284,12 грн + 1 947,22 грн + 1 947,21 грн + 2 223,34 грн + 1 947,21 грн + 2 814,56 грн).

74. У ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

75. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

76. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

77. Згідно із частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

78. Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

79. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

80. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, внесено зміни до ГПК України - змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір, виходив із того, що факти, встановлені в експертному висновку, є більш вірогідними за інші докази.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.

81. Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

82. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

83. Таким чином, зважаючи на наведену вище сутність принципу змагальності, стверджуючи про відсутність у позивача права вимагати оплати йому орендних платежів з урахуванням комунальних платежів у заявленому розмірі, саме відповідач несе тягар доказування вказаних обставин.

84. На підставі наявних у справі доказів у сукупності, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що погодження відповідача з умовами відповідно укладеного правочину та прийняття об`єкта в оренду породило для відповідача обов`язок з оплати оренди за період користування майном.

85. За таких обставин, колегією суддів апеляційної інстанції визнається правильним висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю в розумінні ст. 76-79 ГПК України.

86. З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення відхиляються апеляційним господарським судом як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження.

87. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

88. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

89. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

90. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

91. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

92. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича відсутні.

Судові витрати

93. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Івченка Вячеслава Вікторовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.09.2023 у справі № 927/937/23.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков