РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024Справа № 910/17595/23

За позовом Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського"

до Фізичної особи-підприємця Поволоцького Сергія Володимировича

про стягнення 38 578,66 грн.

Суддя Борисенко І.І.

без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернувся Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" (далі - КПІ ім. І. Сікорського, позивач) до Фізичної особи-підприємця Поволоцького Сергія Володимировича (далі - ФОП Поволоцький С. В., відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 38 578,66 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 177/8471 від 27.06.2019 про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, в частині здійснення орендарем своєчасної сплати передбачених цією угодою платежів.

У позові КПІ ім. І. Сікорського просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 30 281,21 грн., пеню у сумі 1 502,23 грн., інфляційні втрати у сумі 5 577,58 грн. та 3 % річних у сумі 1 217,64 грн., що разом становить 38 578,66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

У відповідності до статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 61146, м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 38, кв. 239.

Разом з тим, від відповідача повернувся конверт № 060006736 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, а також додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі - РВ ФДМУ України по місту Києву, орендодавець) та ФОП Поволоцьким С. В. (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8471 (далі - договір оренди). Відповідно до умов вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 39,5 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 37 (окремо розташована будівля корпусу № 20), що перебуває на балансі НТУУ КПІ ім. І. Сікорського (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 цього договору орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) - травень 2016 р. - 241 915,50 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством (п. 3.1, 3.2 договору).

Орендна плата визначається за результатами конкурсу на право оренди майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - квітень 2019 - 4 153,23 грн. (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 27.06.2019 до 27.05.2022 включно, з подальшою його пролонгацією (розділ 10).

Також встановлено, що 27.06.2019 між КПІ ім. І. Сікорського (балансоутримувач) та ФОП Поволоцьким С. В. (орендар) був укладений договір № 177/8471 від 27.06.2019 про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі - договір про відшкодування). Відповідно до цього договору орендар сплачує балансоутримувачу комунальні витрати, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю за користування приміщенням, що знаходиться на балансі КПІ ім. І. Сікорського та передане на підставі договору оренди за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 37 на підставі договору оренди № 8471 від 27.06.2019 (п. 1.1).

Балансотуримувач забезпечує виконання робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням майна та прилеглої прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт, відшкодовує податок на землю пропорційно займаній ним плоші, якщо інше не впливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором (п. 1.3 договру).

Орендар щомісячно сплачує балансоутримувачу комунальні послуги за тарифами, які в установленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю.

Сума експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю визначається балансоутримувачем на підставі норм чинного законодавства та складає 1161,01 грн. (без ПДВ).

Оплата за комунальні послуги здійснюється орендарем відповідно до розрахунків, що виставляються балансоутримувачем на підставі показників організацій, що надають відповідні послуги (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору розмір комунальних витрат, експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю переглядається на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики їх розрахунку, змін централізованих цін і тарифів, розміру земельного податку та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі вносити плату на рахунок балансоутримувача за комунальні послуги, експлуатаційні витрати та відшкодування податку на землю (п. 4.1.5 договору).

Договір укладено з 27.06.2019 до 27.05.2022 включно (п. 8.1). У разі пролонгації договору про оренду, даний договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 8.2).

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

За умовами ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Із матеріалів справи вбачається, що РВ ФДМУ по м. Києву на виконання умов договору оренди надало відповідачу в оренду нежитлове приміщення загальною площею 39,5 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 37 (окремо розташована будівля корпусу № 20), що перебуває на балансі НТУУ КПІ ім. І. Сікорського, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі нерухомого майна від 27.06.2019.

Оскільки майно, передане в оренду є державною власністю, до вказаних правовідносин, окрім норм Цивільного кодексу України, також застосовуються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Окрім цього, статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 1, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до п. 18 Порядку обліку та оплати послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Також згідно з п. 286.6 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, нараховується податок кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Згідно з п. 287.7 Податкового кодексу України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Як вже встановлено, відповідач, починаючи з червня 2019 року, на підставі договору оренди № 8471 від 27.06.2019 здійснює користування приміщенням, що знаходиться на балансі КПІ ім. І. Сікорського та передане на підставі договору оренди за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 37 (окремо розташована будівля корпусу № 20), а значить у нього виник обов`язок зі сплати балансоутримувачу (КПІ ім. І. Сікорського) відшкодування витрат за користування об`єктом оренди (експлуатаційні та комунальні витрати), а також зі сплати податку на землю, пропорційно займаній у будівлі площі згідно із умовами договору № 177/8471 від 27.06.2019.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши замовнику (відповідачу) послуги згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору в обумовлений строк не оплатив надані послуги в повному обсязі та має перед позивачем заборгованість з оплати останніх, зокрема, за період з червня по серпень 2023 експлуатаційні витрати на суму 19 686,55 грн. та комунальні послуги за спожиту електроенергію на суму 4 303,88 грн., а також за період з грудня 2021 по лютий 2022 та з червня 2022 по серпень 2023 податку на землю на суму 6 290,78 грн., відповідно до рахунків-фактур № 98 від 11.01.2023, № 672 від 16.02.2023, № 548 від 12.02.2023, № 874 від 12.04.2023, № 1236 від 12.05.2023, № 1458 від 13.06.2023, № 3254 від 01.08.2023, № 2886 від 21.07.2023, № 257 від 14.01.2022, № 800 від 15.02.2022, № 2304 від 14.06.2022, № 874 від 14.07.2022, № 1210 від 11.08.2022, № 1354 від 12.09.2022, № 1478 від 13.10.2022, № 1542 від 13.11.2022, № 1658 від 11.12.2022, № 72 від 12.01.2021, № 808 від 10.02.2021, № 1347 від 09.03.2021, № 1850 від 14.04.2021, № 2278 від 14.05.2021, № 2866 від 08.06.2021, № 3299 від 14.07.2021, № 3637 від 10.08.2021, № 4032 від 09.09.2021, № 4523 від 06.10.2021, № 4650 від 14.11.2021, № 5224 від 06.12.2021, № 291 від 20.01.2020, № 1196 від 17.02.2020, № 1613 від 10.03.2020, № 2059 від 04.04.2020, № 2996 від 07.05.2020, № 3532 від 09.06.2020, № 11935 від 08.07.2020, № 12468 від 07.08.2020, № 13067 від 14.09.2020, № 13474 від 06.10.2020, № 13861 від 06.11.2020, № 14337 від 08.12.2020, № 897 від 24.06.2019, № 8854 від 18.07.2019, № 9244 від 13.08.2019, № 9603 від 04.09.2019, № 10329 від 15.10.2019, № 10885 від 18.11.2019, № 11324 від 09.12.2019, № 254 від 14.01.2023, № 568 від 14.02.2023, № 784 від 16.03.2023, № 985 від 15.04.2023, № 1254 від 15.05.2023, № 1587 від 15.06.2023, № 1874 від 11.07.2023, № 2012 від 12.08.2023, № 123 від 11.01.2022, № 564 від 13.02.2022, № 784 від 13.03.2022, № 1002 від 14.04.2022, № 1358 від 15.05.2022, № 1784 від 16.06.2022, № 1874 від 16.07.2022, № 1987 від 17.08.2022, № 2004 від 11.10.2022, № 4587 від 11.11.2022, № 5879 від 12.12.2022, № 125 від 12.01.2021, № 489 від 13.02.2021, № 891 від 15.03.2021, № 1456 від 16.04.2021, № 2589 від 15.05.2021, № 2588 від 15.06.2021, № 4068 від 15.07.2021, № 5698 від 1408.2021, № 6874 від 11.09.2021, № 7845 від 12.10.2021, № 8794 від 13.11.2021, № 9874 від 14.12.2021, № 123 від 11.01.2020, № 289 від 12.02.2020, № 458 від 15.03.2020, № 783 від 12.04.2020, № 956 від 10.05.2020, № 1058 від 09.06.2020, № 2649 від 16.08.2020, № 3504 від 15.09.2020, № 4899 від 11.10.2020, № 5036 від 11.11.2020, № 6845 від 12.12.2020, № 356 від 14.06.2019, № 482 від 13.07.2019, № 586 від 16.08.2019, № 783 від 20.09.2019, № 891 від 18.10.2019, № 936 від 19.11.2019, № 1003 від 16.12.2019, № 8857 від 18.07.2019, № 9313 від 15.08.2019, № 9849 від 10.09.2019, № 10345 від 15.10.2019, № 11177 від 18.11.2019, № 11592 від 09.12.2019, № 97 від 16.01.2020, № 1163 від 17.02.2020, № 1807 від 11.03.2020, № 2394 від 08.04.2020, № 14652 від 06.10.2021.

Отже, судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість за договором № 177/8471 від 27.06.2019 у загальній сумі 30 281,21 грн. (19686,55 грн. + 6 290,78 грн. + 4 303,88 грн.).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, які підтверджують сплату ним відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг за період з червня по серпень 2023, а також витрат зі сплати земельного податку за період з грудня 2021 по лютий 2022 та з червня 2022 по серпень 2023 суду не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з ФОП Поволоцького С. В. основної заборгованості у сумі 30 281,21 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за експлуатаційні витрати та податок на землю, позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 1 502,23 грн. за період з 11.12.2022 по 10.10.2023, яку просив стягнути у судовому порядку.

Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У пункті 2.6 договору за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги, експлуатаційні витрати та відшкодування податку на землю орендар сплачує пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100 % загальної суми боргу.

Проте, відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання, на підставі наведених правових норм, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про сплату пені є правомірними.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, перевіривши розрахунок заявлених позивачем сум штрафних санкцій відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та вимог ст. 232 ГК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню у сумі 1 502,23 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Стосовно стягнення матеріальних втрат у вигляді інфляційної складової боргу в сумі 5 577,58 грн. та 3 % річних у сумі 1 217,64 грн., то суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов`язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, з дотриманням вимог чинного законодавства, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 577,58 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2020 по серпень 2023 та 3 % річних у сумі 1 217,64 грн. за період листопада 2020 по серпень 2023 підлягає задоволенню в заявленій Позивачем сумі.

Отже, позов КПІ ім. І. Сікорського підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" до Фізичної особи-підприємця Поволоцького Сергія Володимировича про стягнення 38 578,66 грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Поволоцького Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" (03056, м. Київ, проспект Берестейський, 37; ідентифікаційний код 02070921) заборгованість у сумі 30 281 (тридцять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 21 грн., пеню у сумі 1 502 (одна тисяча п`ятсот дві) грн. 23 коп., інфляційні втрати у сумі 5 577 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят сім) грн. 58 коп., 3 % річних у сумі 1 217 (одна тисяча двісті сімнадцять) грн. 64 коп., судовий збір у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 13 березня 2024

Суддя І.І. Борисенко