ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20.03.2024 Справа № 917/441/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта"

до російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації

про стягнення грошових коштів

УСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч.3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У ч. 1 ст. 60 ГПК України вказано, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, як довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом відповідно до вимог закону) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (ч.3 ст.60 ГПК).

Згідно із ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Ця позовна заява від імені позивача підписана Білоусом Ю. В. У вступній частині позову вказано, що Білоус Ю. В. є представником позивача.

Проте у позові не вказано, що Білоус Ю. В. представляє інтереси позивача саме як адвокат.

До позову доданий ордер від 13.03.2024, виданий на підставі договору про надання правової допомоги / доручення від 08.03.2024.

Проте до позову не додано вказаного договору про надання правової допомоги або витягу із цього договору або доручення, в якому визначено обсяг повноважень представника, зокрема, що позивач надав право представникам подавати та підписувати позовну заяву від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта".

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Взаємовідносини між довірителем та представником мають договірний характер.

Згідно з ч.ч.1 та 3 ст.237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.240 ЦК України, представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання позову, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно обсягу наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Отже, враховуючи, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, а повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання позовної заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутній документ на підтвердження дійсної волі позивача реалізувати своє право на підписання позовної заяви не самостійно, а через адвоката (представника), та, відповідно, обсяг повноважень, наданий такому адвокату (представнику).

Суд зауважує, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд, зокрема у постанові від 13.02.2020 у справі № 1.380.2019.001004 (ЄДРСР 87560122), в ухвалах від 09.10.2020 у справі № 824/3180/14-а (ЄДРСР 92116461), від 16.09.2020 у справі № 824/877/19-а (ЄДРСР 91571433), від 17.08.2020 у справі № 300/1294/19 (ЄДРСР 91036679), від 20.01.2020 у справі № 440/607/19 (ЄДРСР 87044901) виклав наступний висновок: звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи, на уповноваження певної особи на представництво. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути надані в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень, делегованих представнику.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Суд зазначає, що до позову не додано договору про надання правової допомоги або витягу із цього договору або доручення, в якому визначено обсяг повноважень вказаного представника.

Отже, в порушення ч. 5 ст. 164 ГПК до позову не додано документів, що підтверджують повноваження представника саме на підпис позовних заяв від імені позивача.

Згідно із п. ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

У ч. 3 ст. 164 ГПК України вказано, що у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про витребування доказів тощо.

Позивач у позові вказує, що факт порушення відповідачем законів та звичаїв війни встановлюється у межах зазначеного у позові кримінального провадження. Проте у позові не вказано та до позову не додано доказів щодо завершення вказаного кримінального провадження щодо встановлення зазначеного факту. У позовній заяві не зазначено про неможливість подання цих доказів та не заявлено клопотання про їх витребування.

Позивач у позові вказує, що збитки визначалися згідно з Порядком визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 336. Проте до позову не додано доказів визначення вказаних збитків за участю відповідального органу (згідно з підп.18 п.2 вказаного Порядку; п. 8 Порядку). У позовній заяві не зазначено про неможливість подання цих доказів та не заявлено клопотання про їх витребування.

Позивач у позові не вказує щодо обставин складення звітку технічного обстеження та акту обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації (передбачених Порядком виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 473). У позовній заяві не зазначено про неможливість подання цих доказів та не заявлено клопотання про їх витребування.

Позивач у позові заявив вимоги про стягнення шкоди у Євро, при цьому не зазначає обставин відступу в цій частині від вимог п. 6 Методики, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Фонду державногом айна України від 18.10.2022 № 3904/1223 та п. 29 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 336.

За статтею 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 172 цього Кодексу, вона підлягає залишенню без руху.

Вказані у позові недоліки можуть бути усунені шляхом:

подання до суду договору про надання правової допомоги або витягу із цього договору або доручення, в якому визначено обсяг повноважень вказаного представника.

подання до суду доказів, що підтверджують викладені у позові обставини.

При цьому суд роз"яснює, що позивач також має право відкликати позовну заяву для виправлення недоліків або посвідчення доказів (п. 3 ч. 5 ст. 174 ГПК України).

Керуючись ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

ухвалив:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення позивачу цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Т. М. Безрук