УХВАЛА

м. Київ

20.03.2024Справа № 910/2115/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОТОН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОстФерт"

про стягнення 870 379,15 грн

Суддя Гумега О.В.

Представники: без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОТОН" (далі - позивач, ТОВ "ПРОТОН") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОстФерт" (далі - відповідач, ТОВ "ОстФерт") про стягнення 870 397,15 грн на підставі Договору № 2205/2023 про постачання товару від 22.05.2023, з яких: 676 112,00 грн основного боргу, 156 295,86 грн пені, 12 322,10 грн 3% річних, 25 649,19 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 2205/2023 про постачання товару від 22.05.2023 (далі - Договір) в частині своєчасної оплати за товар, зокрема поставлений за видатковою накладною № РН-0308/004 від 03.08.2023, заборгованість за якою становить 646 112,00 грн (основний борг). Враховуючи прострочення відповідачем оплати товару за видатковими накладними № РН-0308/001 від 29.05.2023, № РН-0308/004 від 03.08.2023, окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 постановлено прийняти позовну заяву ТОВ "ПРОТОН" до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/2115/24, розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

15.03.2023 відповідачем сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд за результатами розгляду справи № 910/2115/24, відмовити ТОВ "ПРОТОН" у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив:

- у ордері на надання правничої допомоги №1263123 від 13.02.2024, наданому у якості документа, що підтверджує повноваження представника позивача, вказано, що він виданий на підставі Договору про надання правової допомоги №14/юо-0920 від 06.10.2020, тоді як до позовної заяви долучено копію Договору про надання правової допомоги №14/юо-1020 від 06.10.2020, відтак, на думку позивача, позовна заява ТОВ "ПРОТОН" не відповідає вимогам ст. 164 ГПК України, а тому підлягає залишенню без руху в порядку ч. 11 ст. 176 ГПК України;

- серед документів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та на які посилається як на підставу для задоволення позову, на думку відповідача, відсутні документи, які б підтверджували факт виконання позивачем своїх обов`язків за Договором;

- відповідач звертає увагу, що у доданих позивачем до позовної товарно-транспортних накладних місцем їх складення визначено село Єлизаветівка, проте згідно Договору та Специфікацій № 1, № 2 до Договору місцем доставки товару є не село Єлизаветівка, а місто Суми, вул. Харківська, п/в 12, ПАТ "СУМИХІМПРОМ", тоді як до позовної заяви позивачем не додано документів, які б підтверджували факт передачі товару належному отримувачу, а саме ПАТ "СУМИХІМПРОМ" в м. Суми, вул. Харківська, п/в 12.

15.03.2023 відповідачем сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" заяву про забезпечення доказів по справі № 910/2115/24, відповідно до якої відповідач просить суд витребувати у позивача для огляду та дослідження судом оригінали документів, доданих до позовної заяви.

15.03.2023 відповідачем сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Стосовно доводів відповідача про не відповідність позовної заяви вимогам ст. 164 ГПК України та наявності підстав для залишення позовної заяви без руху в порядку ч. 11 ст. 176 ГПК України.

При прийнятті позовної заяви ТОВ "ПРОТОН" до розгляду, судом встановлено, що остання підписана представником позивача адвокатом Р.В.Федоренком на підставі ордеру серія АЕ № 1263123, виданого адвокату позивачем - ТОВ "ПРОТОН", який додано до позовної заяви (далі - Ордер).

У господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката як особи, що підписала позовну заяву, є лише довіреність або ордер (ухвали КГС ВС від 31.05.2018 у справі № 922/699/17, від 18.06.2018 у справі № 910/15163/17, від 25.06.2018 у справі № 924/326/17, від 13.08.2018 у справі № 910/2152/18, від 28.09.2018 у справі № 910/2396/18, від 13.04.2018 у справі № 927/675/17, постанова КГС ВС від 21.04.2020 у справі № 910/10156/17 та ін.).

У постанові КГС ВС від 23.07.2019 у справі № 910/7398/18 зазначено, що ордер, який видано відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Чинна редакція ГПК України не вимагає надання разом з ордером договору про правничу допомогу, його копії або витягу.

Договір про надання правничої допомоги (за відсутності ордера, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства) не є достатнім та належним доказом повноважень адвоката в господарському процесі (ухвала КГС ВС від 02.07.2018 у справі № 910/17956/17).

Отже, за наявності доданого до позовної заяви Ордеру на підтвердження повноважень представника позивача на підписання позовної заяви, у суду відсутні підстави вважати позовну заяву такою, що не відповідає вимогам статті 164 ГПК України, а рівно для залишення її без руху на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України.

Водночас, суд вважає за необхідне витребувати у позивача в порядку ч. 4 ст. 74 ГПК України оригінал договору про надання правової допомоги, зазначеного у Ордері. Відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Стосовно клопотання відповідача про забезпечення доказів по справі.

Дане клопотання заявлене позивачем на підставі ст. 91, 110 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Вимоги до заяви про забезпечення доказів встановлено статтею 111 ГПК України, зокрема, частиною 4 цієї статті передбачено, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Судом досліджено, що подане відповідачем клопотання не містить жодних обгрунтувань стосовно наявності у відповідача підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Також, до клопотання не додано докази сплати судового збору.

Враховуючи наведене, а також те, що по суті подане відповідачем клопотання про забезпечення доказів є клопотанням про витребування у позивача оригіналів письмових доказів, суд доходить висновку про задоволення клопотання відповідача на підставі ст. 91 ГПК України та та витребування у позивача оригіналів документів, копії яких додано до позовної заяви (додатки № 3-9 до позовної заяви).

Стосовно клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В обгрунтування клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач зазначив, що він заперечує щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі вимагають проведення судового засідання в порядку загального провадження для повного та всебічного встановлення обставин справи, виходячи з наступного:

- дана справа має неабияке значення для відповідача, оскільки 24.02.2022 наша держава зазнала збройної агресії з боку російської федерації, було запроваджено правовий режим воєнного стану на території всієї України, триває війна, внаслідок чого судові майнові спори, а тим більше на суму майже в 1 млн. грн, перестали бути малозначними, так як навіть незначні кошти є критично важливими для функціонування підприємства;

- дана справа не є нескладною за своєю суттю, оскільки у відповідача наявний цілий перелік заперечень по суті позовних вимог;

- до позовної заяви додано копії документів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, виходячи із принципів належності і допустимості доказів, обов`язковим є дослідження в тому числі оригіналів документів, на підставі яких гуртуються позовні вимоги. На твердження відповідача, дослідження оригіналів документів можливо здійснити лише в судовому засіданні і не можливо здійснити в спрощеному провадженні без виклику сторін;

- відповідач категорично не погоджується із позовними вимогами і має намір в межах судового процесу здійснити витребування у позивача велику кількість документів, аналіз яких потребуватиме значної кількості часу і є можливим лише в межах загального позовного провадження;

- на переконання відповідача, спрощене позовне провадження не дозволить в повній мірі здійснити захист його прав та порушуватиме право на публічне слухання в розумінні § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За результатами надання судом правової оцінки клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи:

1) про банкрутство;

2) за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

3) у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій);

4) у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу;

6) у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю);

7) у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна;

8) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

9) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 3-8 цієї частини.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Приписами ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви при відкритті провадження у даній справі, суд дійшов висновку, що дана справа має бути розглянута в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки є справою незначної складності, визнаною судом малозначною. При цьому судом враховано, що ціна позову в у даній справі (870 379,15 грн) не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 514 000,00 грн), а також, що дана справа не входить до переліку справ, зазначених у частині 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Твердження відповідача про те, що у зв`язку з триваючою війною та погіршенням фінансового стану більшості суб`єктів господарювання судові майнові спори, а тим більше на суму майже в 1 млн. грн, перестали бути малозначними, судом відхиляються як безпідставні, оскільки такі твердження не відповідають приписам статті 12 ГПК України, частиною 5 якої передбачено, які справи визнаються малозначними для цілей цього Кодексу.

Твердження відповідача про те, що дана справа не є нескладною за своєю суттю, мають суб`єктивний характер. При цьому суд зазначає, що саме лише посилання відповідача на те, що у нього наявний цілий перелік заперечень по суті позовних вимог, не свідчить про складність справи. Як досліджено судом, у клопотанні про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відповідачем не наведено заперечень відповідача по суті позовних вимог, тоді як у відзиві на позовну заяву такі заперечення зводяться фактично до тверджень відповідача про те, що до позовної заяви позивачем не додано документів, які б підтверджували факт передачі товару належному отримувачу, а саме ПАТ "СУМИХІМПРОМ" в м. Суми, вул. Харківська, п/в 12. Крім того, стверджуючи про наявність цілого переліку заперечень по суті позовних вимог, відповідач до відзиву на позовну заяву не додає жодних доказів на спростування позовних вимог. Наразі суд звертає увагу відповідача, що за приписами ч. 3, 4, 8 ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Твердження відповідача про те, що дослідження оригіналів документів можливо здійснити лише в судовому засіданні і не можливо здійснити в спрощеному провадженні без виклику сторін, не відповідають дійсності. Так, частиною 1 статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу. Відповідно до частини 8 наведеної статті встановлено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно з ч. 1 ст. 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Сам по собі факт того, що відповідач не погоджується із позовними вимогами і має намір в межах судового процесу здійснити витребування у позивача велику кількість документів, аналіз яких потребуватиме значної кількості часу, не є підставою для розгляду справи у загальному позовному провадженні. Суд відзначає, що заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві (ч. 1 ст. 165 ГПК України). Відповідно до частини 3 статті 165 ГПК України відзив повинен містити, зокрема: заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. Відповідно до частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, сторони наділені повним обсягом передбачених законом процесуальних прав та можливостей, пов`язаних з розглядом спору.

Відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, здійснення ефективного захисту порушеного права не поставлене у залежність від форми господарського судочинства та безпосередньої участі учасника справи у судових засіданнях.

Отже, наведені обставини та приписи ГПК України, які підлягають застосуванню судом при вирішенні питання щодо обґрунтованості поданого відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, з урахуванням при цьому ціни заявленого позову, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характеру спірних правовідносин та предмету доказування у даній справі, обсягу та характеру доказів у справі, дозволяють суду дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про здійснення розгляду справи № 910/2115/24 за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Керуючись ст. 12, 74, 80, 91, 86, 165, 232-235, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ОстФерт" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

2. Витребувати у позивача:

- оригінали документів, копії яких додано до позовної заяви (додатки № 3-9 до позовної заяви);

- оригінал договору про надання правової допомоги, зазначеного у ордері про на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ № 1263123.

Оригінали наведених документів подати до суду у строк до 27.03.2023. Належним чином засвідчені копію договору про надання правової допомоги, зазначеного у ордері про на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ № 1263123, надіслати відповідачу супровідним листом із зазначенням номера справи, докази чого подати суду з урахування статті 42 ГПК України.

3. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 20.03.2024 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Оксана ГУМЕГА